title: Directiva Consiliului din 11 decembrie 1986 privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară activități independente, inclusiv agricole, precum și protecția maternității

text:
               05/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               56

         31986L0613

               L 359/56

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 11 decembrie 1986
   privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară activități independente, inclusiv agricole, precum și protecția maternității
   (86/613/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special, articolele 100 și 235,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât, în Rezoluția sa din 12 iulie 1982 privind promovarea șanselor egale pentru femei (4), Consiliul a aprobat obiectivele generale ale Comunicării Comisiei privind noul program de acțiune al Comunității referitor la promovarea șanselor egale pentru femei (1982-1985) și a exprimat voința de a pune în aplicare măsurile corespunzătoare pentru realizarea acestor obiective;
   întrucât acțiunea 5 a programului menționat anterior vizează aplicarea principiului egalității de tratament față de femeile care exercită o activitate independentă, inclusiv a femeilor din agricultură;
   întrucât realizarea principiului remunerării egale între lucrătorii de sex masculin și de sex feminin, prevăzut la articolul 119 din tratat, este parte integrantă a instituirii și funcționării pieței comune;
   întrucât, în ceea ce privește remunerațiile, la 10 februarie 1975 Consiliul a adoptat Directiva 75/117/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la aplicarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin (5);
   întrucât, în ceea ce privește alte aspecte ale egalității de tratament între bărbați și femei, Consiliul a adoptat, la 9 februarie 1976, Directiva 76/207/CEE privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și la condițiile de muncă (6) și, la 19 decembrie 1978, Directiva 79/7/CEE privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (7);
   întrucât, în ceea ce privește lucrătorii care desfășoară activități independente, precum și soții acestora care participă la această activitate, este necesară aplicarea în continuare a principiului egalității de tratament, prin adoptarea unor dispoziții precise destinate să răspundă situației specifice a acestor persoane;
   întrucât persistă neconcordanțe între statele membre în acest domeniu; întrucât, prin urmare, este necesară apropierea dispozițiilor interne în privința aplicării principiului egalității de tratament;
   întrucât, în anumite privințe, tratatul nu a prevăzut atribuțiile de acțiune specifice necesare;
   întrucât implementarea principiului egalității nu aduce atingerea dispozițiilor privind protecția femeii pe motive de maternitate,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   SECȚIUNEA I
   Obiective și domeniu de aplicare
   Articolul 1
   Prezenta directivă urmărește să asigure, în conformitate cu dispozițiile următoare, aplicarea în statele membre a principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă sau care contribuie la desfășurarea unei astfel de activități, în privința aspectelor care nu sunt reglementate de Directivele 76/207/CEE și 79/7/CEE.
   Articolul 2
   Prezenta directivă se aplică:

               (a)

               lucrătorilor independenți, respectiv tuturor persoanelor care desfășoară, în condițiile prevăzute de dreptul intern, o activitate lucrativă pe cont propriu, inclusiv agricultorilor și membrilor profesiilor liberale;

               (b)

               soților acestora, care nu sunt salariați sau asociați, în cazul în care aceștia, în condițiile prevăzute de dreptul intern, participă în mod obișnuit la activitatea lucrătorului independent și îndeplinesc fie aceleași sarcini, fie sarcini complementare.

         Articolul 3
   În sensul prezentei directive, principiul egalității de tratament presupune inexistența oricărei discriminări pe criterii de sex, directe sau indirecte, în special cu referire la starea civilă sau familială.
   SECȚIUNEA II
   Egalitatea de tratament între lucrătorii independenți de sex masculin și de sex feminin. Situația soților fără statut profesional ai lucrătorilor independenți. Protecția lucrătorilor independenți de sex feminin sau ai soților de sex feminin ai lucrătorilor independenți pe durata gravidității și a maternității
   Articolul 4
   În ceea ce privește lucrătorii independenți, statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura eliminarea tuturor dispozițiilor contrare principiului egalității de tratament, definit de Directiva 76/207/CEE, în special în ceea ce privește constituirea, instalarea sau extinderea unei întreprinderi sau începerea sau extinderea oricărei alte forme de activitate a lucrătorului independent, inclusiv facilitățile financiare.
   Articolul 5
   Fără a aduce atingere condițiilor specifice de acces la anumite activități, care se aplică în mod egal ambelor sexe, statele membre iau măsurile necesare, astfel încât condițiile de constituire a unei societăți între soți să nu fie mai restrictive decât condițiile de constituire a unei societăți între persoane necăsătorite.
   Articolul 6
   În cazul în care într-un stat membru există un sistem contributiv de securitate socială pentru lucrătorii independenți, respectivul stat membru ia măsurile necesare, astfel încât să permită soților menționați la articolul 2 litera (b), care nu sunt protejați printr-un regim de securitate socială de care beneficiază lucrătorul independent, să poată adera, pe bază voluntară și contributivă, la un regim de securitate socială.
   Articolul 7
   Statele membre se angajează să examineze în ce condiții recunoașterea muncii soților menționați la articolul 2 litera (b) poate fi încurajată și, pe baza unei astfel de examinări, să ia în considerare orice măsuri corespunzătoare pentru încurajarea unei astfel de recunoașteri.
   Articolul 8
   Statele membre se angajează să examineze dacă și în ce condiții lucrătorii independenți de sex feminin și soții de sex feminin ai lucrătorilor independenți pot, pe durata întreruperilor în activitatea profesională datorate gravidității sau maternității:

               —

               să aibă acces la serviciile care asigură înlocuiri temporare sau la serviciile sociale naționale existente; sau

               —

               să beneficieze de prestații în bani în cadrul unui regim de securitate socială sau al oricărui alt sistem public de protecție socială.

         SECȚIUNEA III
   Dispoziții generale și finale
   Articolul 9
   Statele membre introduc în ordinile lor juridice naționale măsurile necesare pentru a permite oricărui lucrător care se consideră nedreptățit prin neaplicarea principiului remunerării egale să își urmărească drepturile pe cale judecătorească, după ce a recurs, eventual, la alte autorități competente.
   Articolul 10
   Statele membre veghează ca măsurile adoptate în aplicarea prezentei directive, precum și dispozițiile în materie deja în vigoare, să fie aduse la cunoștința organismelor reprezentative ale lucrătorilor independenți și a centrelor de formare profesională.
   Articolul 11
   Consiliul reexaminează prezenta directivă, la propunerea Comisiei, înainte de 1 iulie 1993.
   Articolul 12
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data de 30 iunie 1989.
   Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru, pentru a se conforma articolului 5, trebuie să își modifice legislația referitoare la drepturile și obligațiile matrimoniale, data la care acesta trebuie să se conformeze articolului 5 este 30 iunie 1991.
   (2)   Statele membre informează imediat Comisia cu privire la măsurile adoptate pentru a se conforma prezentei directive.
   Articolul 13
   Până la data de 30 iunie 1991, statele membre transmit Comisiei toate datele necesare pentru ca aceasta să poată redacta un raport cu privire la aplicarea prezentei directive, pe care să îl prezinte Consiliului.
   Articolul 14
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 11 decembrie 1986.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. CLARKE

      (1)  JO C 113, 27.4.1984, p. 4.

      (2)  JO C 172, 2.7.1984, p. 80.

      (3)  JO C 343, 24.12.1984, p. 1.

      (4)  JO C 186, 21.7.1982, p. 3.

      (5)  JO L 45, 19.2.1975, p. 19.

      (6)  JO L 39, 14.2.1975, p. 40.

      (7)  JO L 6, 10.1.1979, p. 24.


title: Directiva 2002/37/CE a Comisiei din 3 mai 2002 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului, privind înscrierea etofumesatului ca substanță activăText cu relevanță pentru SEE.

text:
               03/Volumul 41

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               259

         32002L0037

               L 117/10

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2002/37/CE A COMISIEI

   din 3 mai 2002
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului, privind înscrierea etofumesatului ca substanță activă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/18/CE a Comisiei (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de aplicare a primei etape a programului de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (3), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2266/2000 (4), prevede adoptarea unei liste a substanțelor active din produsele fitofarmaceutice care trebuie evaluate în vederea eventualei lor înscrieri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Această listă este cuprinsă în Regulamentul (CE) nr. 933/94 al Comisiei din 27 aprilie 1994 de stabilire a listei cu substanțele active din produsele fitosanitare și de desemnare a statelor membre raportoare pentru aplicarea Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 (5), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2230/95 (6), și include etofumesatul.

               (2)

               Efectele etofumesatului asupra sănătății oamenilor și asupra mediului au fost evaluate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 pentru o serie de utilizări propuse de autorii notificărilor. Prin Regulamentul (CE) nr. 933/94, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 491/95 (7), Suedia a fost desemnată ca stat membru raportor. Suedia a prezentat Comisiei, la 2 octombrie 1998, raportul de evaluare și recomandarea, în conformitate cu dispozițiile articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 3600/92.

               (3)

               Acest raport de evaluare a fost analizat de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală. Revizuirea a fost încheiată la 26 februarie 2002 sub forma unui raport de analiză a etofumesatului, realizat de Comisie.

               (4)

               Revizuirea nu a indicat probleme deschise sau preocupări care să necesite consultarea Comitetului științific pentru plante.

               (5)

               Diferitele analize efectuate au arătat că produsele fitosanitare care conțin etofumesat pot respecta în general cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările analizate și precizate în raportul de analiză al Comisiei. În consecință, etofumesatul ar trebui înscris în anexa I la Directiva 91/414/CEE pentru a garanta că, în toate statele membre, autorizarea produselor ftiosanitare care conțin etofumesat va putea fi acordată în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.

               (6)

               Raportul de analiză al Comisiei este necesar pentru o bună punere în aplicare de către statele membre a mai multor secțiuni din principiile uniforme prevăzute de Directiva 91/414/CEE. În consecință, ar trebui prevăzut ca odată încheiat, raportul de analiză, cu excepția informațiilor confidențiale, să fie disponibil sau pus la dispoziția statelor membre pentru a fi consultat de orice parte interesată. Dacă raportul de analiză trebuie actualizat ținând seama de evoluția tehnică și științifică, condițiile de înscriere a substanței menționate de anexa I la Directiva 91/414/CEE ar trebui, de asemenea, modificate în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.

               (7)

               Înaintea înscrierii unei substanțe active în anexa I, trebuie prevăzută o perioadă rezonabilă pentru a permite statelor membre și părților interesate să ia măsurile pregătitoare care se impun.

               (8)

               În urma înscrierii, ar trebui prevăzută o perioadă rezonabilă pentru punerea în aplicare a dispozițiilor Directivei 91/414/CEE privind produsele fitosanitare care conțin etofumesat și, în special, pentru reevaluarea autorizațiilor existente în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE, astfel încât să îndeplinească cerințele privind etofumesatul prevăzute de anexa I la Directiva 91/414/CEE. Ar trebui prevăzută o perioadă prelungită pentru prezentarea unui dosar complet pentru fiecare produs fitosanitar, care să îndeplinească cerințele din anexele II și III la Directiva 91/414/CEE, și pentru reevaluarea acestui produs în conformitate cu principiile uniforme prevăzute de Directiva 91/414/CEE.

               (9)

               În consecință, ar trebui modificată Directiva 91/414/CEE.

               (10)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Raportul de analiză a etofumesatului, cu excepția informațiilor confidențiale în sensul articolului 14 din Directiva 91/414/CEE, este ținut sau pus de statele membre la dispoziția părților interesate, la cerere, pentru a putea fi consultat.
   Articolul 3
   Statele membre adoptă și publică, până la 31 august 2003, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Acestea informează de îndată Comisia cu privire la acest lucru.
   Aceste dispoziții se aplică începând cu 1 septembrie 2003.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre reanalizează autorizația acordată pentru fiecare produs fitosanitar care conține etofumesat pentru a garanta respectarea condițiilor care se aplică etofumesatului, stabilite de anexa I la Directiva 91/414/CEE. Acestea modifică sau retrag autorizația, după caz, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, înainte de 1 septembrie 2003.
   (2)   Orice produs fitosanitar care conține etofumesat, fie ca substanță activă unică, fie asociată altor substanțe active înscrise în anexa la Directiva 91/414/CEE la 1 martie 2003, face obiectul unei reevaluări de către statele membre în conformitate cu principiile uniforme prevăzute de anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care respectă cerințele din anexa III la aceasă directivă. În funcție de această evaluare, acestea stabilesc dacă produsul îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE. Acestea modifică sau retrag autorizația acordată pentru fiecare produs fitosanitar, după caz și până la 28 februarie 2007.
   Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 martie 2003.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 3 mai 2002.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 26.2.2002, p. 29.

      (3)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      (4)  JO L 259, 13.10.2000, p. 27.

      (5)  JO L 107, 28.4.1994, p. 8.

      (6)  JO L 225, 22.9.1995, p. 1.

      (7)  JO L 49, 4.3.1995, p. 50.
   ANEXĂ
   Următoarea substanță activă se adaugă la finalul tabelului din anexa I:

                  Număr

                  Denumire comună, numere de identificare

                  Denumire UICPA

                  Puritate (1)

                  Intrare în vigoare

                  Expirarea înscrierii

                  Dispoziții specifice

                  „29

                  Etofumesat
                  Nr. CAS 26225-79-6
                  Nr. CIMAP 223

                  (±)-2-etoxi-2,3-dihidro-3,3-dimetilbenzofuran-5-ilmetansulfonat

                  960 g/kg

                  1 martie 2003

                  28 februarie 2013

                  Se poate autoriza doar utilizarea ca erbicid.
                  Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute de anexa VI, se ține seama de concluziile raportului de analiză a etofumesatului, în special de anexele I și II, finalizate de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 26 februarie 2002. În acest scop, statele membre trebuie să acorde atenție în special protecției apei subterane atunci când substanța activă este aplicată în regiuni vulnerabile din punct de vedere pedologic sau climatic și să aplice, după caz, măsurile de atenuare a acestor riscuri.

      (1)  În raportul de analiză sunt prezentate detalii suplimentare privind identitatea și specificația substanței active.”


title: Directiva 92/2/CEE a Comisiei din 13 ianuarie 1992 de stabilire a normelor de prelevare a eșantioanelor și a metodei de analiză comunitare utilizate la controlul temperaturilor alimentelor congelate rapid destinate consumului uman

text:
               13/Volumul 11

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               6

         31992L0002

               L 034/30

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/2/CEE A COMISIEI

   din 13 ianuarie 1992
   de stabilire a normelor de prelevare a eșantioanelor și a metodei de analiză comunitare utilizate la controlul temperaturilor alimentelor congelate rapid destinate consumului uman
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 89/108/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind alimentele congelate rapid destinate consumului uman (1), în special articolul 11,
   întrucât temperatura alimentelor congelate rapid trebuie controlată;
   întrucât statele membre pot folosi și alte metode științifice valabile, cu condiția să nu împiedice libera circulație a alimentelor congelate rapid și să nu modifice normele privind concurența;
   întrucât, după verificare, temperatura aerului trebuie înregistrată în conformitate cu procedurile stabilite de Directiva 92/1/CEE a Comisiei din 13 ianuarie 1992 privind controlul temperaturii în mijloacele de transport și în spațiile de depozitare și de stocare a alimentelor congelate rapid destinate consumului uman (2) și luând în considerare temperaturile prevăzute la articolul 5 din Directiva 89/108/CEE și, în cazul în care persistă o îndoială rațională, statele membre pot iniția un test distructiv;
   întrucât inspecția este conformă cu Directiva 89/397/CEE a Consiliului din 14 iunie 1989 privind controlul oficial al produselor alimentare (3), în special articolele 4 și 14;
   întrucât dispozițiile prezentei directive sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru produse alimentare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre trebuie să se asigure că normele de prelevare a eșantioanelor și metoda de analiză necesare la controlul oficial al temperaturii alimentelor congelate rapid sunt efectuate în conformitate cu prevederile din anexele I și II la prezenta directivă.
   (2)   Cu toate acestea, metoda de analiză descrisă în anexa II la prezenta directivă poate fi utilizată numai în cazul în care, ca urmare a inspecției, există îndoieli cu privire la respectarea pragurilor de temperatură prevăzute la Directiva 89/108/CEE de apropiere a legislațiilor statelor membre privind alimentele congelate rapid destinate consumului uman.
   Articolul 2
   Introducerea dispozițiilor prevăzute la articolul 1 alineatul (1) și în anexele I și II nu împiedică statele membre să aplice și alte metode validate științific, cu condiția ca acestea să nu împiedice libera circulație a alimentelor congelate rapid care respectă reglementările în vigoare, fapt dovedit prin metoda descrisă în anexa II la prezenta directivă.
   Cu toate acestea, în cazul unor rezultate diferite, prevalează cele obținute prin utilizarea metodelor comunitare.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 iulie 1993.
   Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 ianuarie 1992.

            Pentru Comisie

         Martin BANGEMANN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 40, 11.2.1989, p. 34.

      (2)  JO L 34, 11.2.1992, p. 28.

      (3)  JO L 186, 30.6.1989, p. 23.
   ANEXA I
   NORME DE PRELEVARE A EȘANTIOANELOR DIN ALIMENTELE CONGELATE RAPID DESTINATE CONSUMULUI UMAN
   1.   Alegerea ambalajelor pentru inspecție
   Tipul și cantitatea ambalajelor alese trebuie să fie astfel încât temperaturile lor să reprezinte cele mai calde puncte ale lotului de marfă inspectat.
   1.1.   Păstrarea la rece
   Eșantioanele trebuie selectate din mai multe puncte critice ale spațiului de stocare la rece, ca de exemplu: locul de lângă ușă (nivelurile superioare și inferioare), de lângă centrul spațiului de păstrare la rece (nivelurile superioare și inferioare) și de lângă locul de recirculare a aerului al sistemului de răcire. În acest caz, trebuie luată în considerare durata de păstrare a fiecărui produs (pentru stabilizarea temperaturii).
   1.2.   Transportul

               (a)

               În cazul în care este necesar să se preleveze eșantioane în timpul transportului:
               Eșantioanele se aleg de la vârful și de la baza lotului de marfă aflat lângă marginea de deschidere a fiecărei uși sau perechi de uși.

               (b)

               Prelevarea de eșantioane în timpul descărcării:
               Se aleg patru eșantioane din următoarele puncte critice:

                           —

                           vârful și baza lotului de marfă aflat lângă marginea de deschidere a ușilor;

                           —

                           colțurile din marginile superioare ale lotului de marfă (într-un punct cât mai îndepărtat cu putință de sistemul de refrigerare);

                           —

                           centrul lotului de marfă;

                           —

                           centrul suprafeței din față a lotului de marfă (într-un punct cât mai apropiat de sistemul de refrigerare);

                           —

                           colțurile de la vârful și de la baza suprafeței din față a lotului de marfă (într-un punct cât mai apropiat de aerul de recirculare la sistemul de refrigerare).

         1.3.   Vitrinele de prezentare a produselor vândute cu amănuntul
   Pentru efectuarea testului se alege câte un eșantion din fiecare dintre cele trei locuri care reprezintă cele mai calde puncte din vitrina de prezentare a produselor vândute cu amănuntul.
   ANEXA II
   METODA DE MĂSURARE A TEMPERATURII ALIMENTELOR CONGELATE RAPID DESTINATE CONSUMULUI UMAN
   1.   Domeniu de aplicare
   În conformitate cu articolul 1 alineatul (2) prima liniuță din Directiva 89/108/CEE, temperatura produsului trebuie menținută în permanență, după stabilizarea termică, la valoarea de – 18 °C sau mai mică, cu posibile variații ascendente, conform prevederilor articolului 5 din prezenta directivă.
   2.   Principiu
   Măsurarea temperaturii alimentelor congelate rapid constă în înregistrarea exactă a temperaturii unui eșantion selectat conform anexei I, cu ajutorul unui echipament adecvat.
   3.   Definiția temperaturii
   „Temperatura” reprezintă temperatura măsurată în locul specificat de partea termosensibilă la temperatură a instrumentului sau a dispozitivului de măsură.
   4.   Aparatura
   4.1.   Instrumente de măsură termometrice
   4.2.   Instrumente care penetrează produsul
   Se utilizează un instrument metalic ascuțit, cum ar fi perforatorul de gheață, foreza sau burghiul, care se curăță ușor.
   5.   Specificații generale pentru aparatele de măsură a temperaturii
   Instrumentele de măsură trebuie să respecte următoarele specificații:

               (a)

               timpul de răspuns trebuie să acopere 90 % din diferența dintre indicațiile inițiale și cele finale obținute în decursul a trei minute;

               (b)

               aparatul trebuie să aibă o precizie de ± 0,5 °C în intervalul de măsurare – 20 °C – + 30 °C;

               (c)

               precizia măsurătorii nu trebuie modificată cu mai mult de + 0,3 °C în timpul operațiunii, desfășurată la un interval de temperatură ambiantă de – 20 °C la + 30 °C;

               (d)

               diviziunile scării instrumentelor de măsură trebuie să fie de cel puțin 0,1 °C;

               (e)

               precizia instrumentelor de măsură trebuie verificată la intervale regulate;

               (f)

               instrumentul trebuie să aibă un certificat de etalonare valabil;

               (g)

               partea termosensibilă trebuie să fie ușor de curățat;

               (h)

               partea termosensibilă a instrumentului de măsură trebuie să fie proiectată în așa fel încât să asigure un contact termic bun cu produsul;

               (i)

               echipamentul electric trebuie protejat împotriva efectelor nedorite cauzate de condens.

         6.   Metoda de măsurare
   6.1.   Prerăcirea instrumentelor de măsurat
   Partea termosensibilă și aparatul de penetrare trebuie răcite înainte de măsurarea temperaturii produsului.
   Metoda de prerăcire utilizată trebuie să asigure echilibrarea ambelor aparate de măsură la o valoare cât mai apropiată de temperatura produsului.
   6.2.   Pregătirea eșantioanelor pentru măsurarea temperaturii
   Părțile termosensibile ale instrumentelor de măsură nu sunt, de obicei, proiectate pentru a penetra un produs congelat rapid. De aceea este necesar ca în produsul respectiv să se facă un orificiu în care să se poată introduce partea termosensibilă cu ajutorul unui aparat de penetrare a produsului prerăcit. Diametrul orificiului trebuie să fie apropiat de cel al părții termosensibile, iar adâncimea sa depinde de tipul produsului (conform prevederilor de la punctul 6.3).
   6.3.   Măsurarea temperaturii produsului
   Pregătirea eșantionului și măsurarea temperaturii sale trebuie efectuate atâta timp cât eșantionul rămâne în mediul ales de înghețare. Măsurarea se desfășoară astfel:

               (a)

               dacă dimensiunile produsului o permit, se introduce partea termosensibilă prerăcită la adâncimea de 2,5 mm de la suprafața produsului;

               (b)

               dacă cele menționate la litera (a) nu se pot realiza, se introduce partea termosensibilă la o adâncime minimă de la suprafață de 3-4 ori mai mare decât diametrul sondei;

               (c)

               anumite alimente nu pot fi penetrate pentru a li se determina temperatura internă, din cauza dimensiunii sau compoziției lor (de exemplu, mazărea verde). În aceste cazuri, temperatura interioară a ambalajului care conține aceste produse este determinată prin introducerea părții termosensibile prerăcite în centrul pachetului pentru a măsura temperatura de contact a produsului congelat rapid;

               (d)

               temperatura indicată se citește după ce a atins o valoare stabilă.


title: Directiva 2002/4/CE a Comisiei din 30 ianuarie 2002 de înregistrare a unităților de creștere a găinilor ouătoare, reglementată de Directiva 1999/74/CE a Consiliului

text:
               03/Volumul 42

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               3

         32002L0004

               L 030/44

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2002/4/CE A COMISIEI

   din 30 ianuarie 2002
   de înregistrare a unităților de creștere a găinilor ouătoare, reglementată de Directiva 1999/74/CE a Consiliului
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 1999/74/CE a Consiliului din 19 iulie 1999 de stabilire a standardelor minime pentru protecția găinilor ouătoare (1), în special articolul 7,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 1999/74/CE stabilește standarde specifice de protecție a găinilor ouătoare prin diferite metode de creștere și autorizează statele membre să aleagă metoda sau metodele cele mai potrivite.

               (2)

               În conformitate cu articolul 7 din Directiva 1999/74/CE, fiecare unitate care intră în domeniul de aplicare a directivei în cauză este înregistrată de autoritatea competentă a fiecărui stat membru și primește un număr distinctiv, care să asigure trasabilitatea ouălor introduse pe piață pentru consumul uman.

               (3)

               Regulamentul (CEE) nr. 1907/90 al Consiliului din 26 iunie 1990 privind anumite standarde de comercializare aplicabile ouălor (2), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 5/2001 (3), impune obligatoriu ștampilarea ouălor cu un cod care indică numărul distinctiv al producătorului și care permite identificarea metodei de creștere.

               (4)

               Metodele de creștere sunt definite de Regulamentul (CEE) nr. 1274/91 al Comisiei din 15 mai 1991 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1907/90 privind anumite standarde de comercializare aplicabile ouălor (4), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1651/2001 (5) și, în ceea ce privește producția biologică, de Regulamentul (CEE) nr. 2092/91 al Consiliului din 24 iunie 1991 privind metoda de producție agricolă ecologică și indicarea acesteia pe produsele agricole și alimentare (6), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2491/2001 al Comisiei (7).

               (5)

               Înregistrarea unităților cu numere distinctive este o condiție care asigură trasabilitatea ouălor introduse pe piață în vederea consumului uman.

               (6)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent veterinar,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre:

               (a)

               stabilesc un sistem de înregistrare a fiecărui loc de producție (denumit în continuare „unitate”) care intră în domeniul de aplicare a Directivei 1999/74/CE, atribuindu-i un număr distinctiv, în conformitate cu anexa la prezenta directivă;

               (b)

               asigură că autoritatea competentă a statului membru în cauză furnizează cel puțin pentru fiecare asemenea unitate să se furnizeze informațiile prevăzute la punctul 1 din anexă, la o dată stabilită de statul membru. Această dată trebuie să lase suficient timp pentru a permite înregistrarea unităților în cauză în temeiul literei (c);

               (c)

               se asigură ca fiecare unitate pentru care se furnizează informația solicitată la data stabilită în temeiul literei (b) să fie înregistrată și să i se aloce un număr distinctiv până la 31 mai 2003.

         (2)   Statele membre asigură ca, de la 1 iunie 2003:

               (a)

               să nu mai poată să fie folosită nici o unitate pentru care nu s-au furnizat informațiile solicitate în temeiul alineatului (1) litera (b) până la data stabilită la punctul (b) și

               (b)

               să nu se dea în folosință nici o unitate nouă înainte de a se încheia înregistrarea și atribuirea numărului distinctiv.

         (3)   Statele membre se asigură că registrul de unități prevăzut la alineatul (1) este accesibil autorității competente a statului membru în scopul trasabilității ouălor introduse pe piață pentru consum uman.
   (4)   Statele membre se asigură ca modificările cu privire la datele înregistrate să fie comunicate autorității competente de îndată și ca registrul să fie actualizat imediat ce se primește o asemenea informație.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 martie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 ianuarie 2002.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 203, 3.8.1999, p. 53.

      (2)  JO L 173, 6.7.1990, p. 5.

      (3)  JO L 2, 5.1.2001, p. 1.

      (4)  JO L 121, 16.5.1991, p. 11.

      (5)  JO L 220, 15.8.2001, p. 5.

      (6)  JO L 198, 22.7.1991, p. 1.

      (7)  JO L 337, 20.12.2001, p. 9.
   ANEXĂ
   Definițiile prevăzute la articolul 2 din Directiva 1999/74/CE se aplică în măsura în care este necesar.
   1.   DATE SOLICITATE PENTRU ÎNREGISTRARE
   Pentru fiecare unitate, se înregistrează cel puțin următoarele date:

               —

               unitate:

                           —

                           denumirea unității;

                           —

                           adresa;

               —

               persoana fizică răspunzătoare de creșterea găinilor ouătoare (denumită în continuare „crescător”):

                           —

                           numele;

                           —

                           adresa;

                           —

                           numărul (numerele) de înregistrare a altor unități care intră în domeniul de aplicare a Directivei 1999/74/CE care se află în proprietatea sau în administrarea crescătorului;

               —

               proprietarul unității, în cazul în care este altul decât crescătorul:

                           —

                           numele;

                           —

                           adresa;

                           —

                           numărul (numerele) de înregistrare a altor unități care intră în domeniul de aplicare a Directivei 1999/74/CE care se află în proprietatea sau în administrarea crescătorului;

               —

               alte informații despre unitate:

                           —

                           metoda(ele) de creștere în conformitate cu definițiile prevăzute la punctul 2.1;

                           —

                           capacitatea maximă a unității (numărul păsărilor existente la un moment dat). În cazul în care se folosesc metode de creștere diferite, se indică, de asemenea, pentru fiecare dintre acestea, numărul maxim de păsări existente la un moment dat.

         2.   NUMĂR DISTINCTIV
   Numărul distinctiv va fi compus dintr-o cifră care indică metoda de creștere, hotărâtă în conformitate cu codul prevăzut la punctul 2.1, urmat de codul statului membru prevăzut la punctul 2.2, precum și un număr de identificare stabilit de statul membru în care este situată unitatea.
   2.1.   Codul pentru metoda de creștere
   Metodele de creștere practicate de unitate, astfel cum sunt definite de Regulamentul (CEE) nr. 1274/91 în versiune modificată se indică prin următorul cod:

               1

               În sistem extensiv

               2

               La sol

               3

               În baterii

         Metoda de creștere practicată în unitățile de producție în condițiile definite în Regulamentul (CEE) nr. 2092/91 se menționează după cum urmează:

               0

               Agricultură ecologică

         2.2.   Codul pentru statul membru de înregistrare

               AT

               Austria

               BE

               Belgia

               DE

               Germania

               DK

               Danemarca

               ES

               Spania

               FI

               Finlanda

               FR

               Franța

               GR

               Grecia

               IE

               Irlanda

               IT

               Italia

               LU

               Luxemburg

               NL

               Țările de Jos

               PT

               Portugalia

               SE

               Suedia

               UK

               Regatul Unit

         2.3.   Identificarea unității
   Fiecare stat membru utilizează un sistem de atribuire a unui număr unic fiecărei unități care se înregistrează. Acest număr poate fi, de asemenea, utilizat și în alte scopuri decât cele ale prezentei directive, cu condiția să se asigure identificarea unității.
   Statele membre pot adăuga caractere suplimentare la numărul de identificare, care să permită, de exemplu, identificarea fiecărui efectiv ținut în spații diferite ale aceleiași unități.


title: Directiva Consiliului din 10 decembrie 1982 de modificare a Directivei 78/170/CEE privind randamentul generatoarelor de căldură pentru încălzirea localurilor și pentru producerea de apă caldă în imobilele neindustriale noi sau existente și izolația distribuției de căldură și de apă caldă menajeră în imobilele neindustriale noi

text:
Anunţ juridic important

|

31982L0885

Official Journal L 378 , 31/12/1982 P. 0019 - 0023 Spanish special edition: Chapter 12 Volume 4 P. 0088  Portuguese special edition Chapter 12 Volume 4 P. 0088  Finnish special edition: Chapter 12 Volume 2 P. 0060  Swedish special edition: Chapter 12 Volume 2 P. 0060  Ediţie specială în limba cehă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba estonă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba letonă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba malteză Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba polonă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 12 Volume 01 P. 132  - 136

		19821210Directiva Consiliuluidin 10 decembrie 1982de modificare a Directivei 78/170/CEE privind randamentul generatoarelor de căldură pentru încălzirea localurilor și pentru producerea de apă caldă în imobilele neindustriale noi sau existente și izolația distribuției de căldură și de apă caldă menajeră în imobilele neindustriale noi(82/885/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 103,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Adunării parlamentare [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],întrucât Directiva 78/170/CEE [3] impune statelor membre să ia toate măsurile necesare astfel încât toate noile generatoare de căldură pentru încălzirea localurilor și/sau producerea apei calde menajere în imobilele neindustriale noi sau existente să respecte anumite cerințe minime de randament;întrucât aceeași directivă prevede ca respectarea acestor cerințe minime de randament să fie garantată printr-un control efectuat fie în stadiul fabricării generatorului, fie în momentul instalării;întrucât se mai prevede ca, în cazul generatoarelor de căldură controlate în momentul instalării, pierderile de energie să nu depășească cerințele minime stabilite de statele membre;întrucât se prevede cu toate acestea ca instalațiile la care nu se poate efectua controlul în etapa fabricării să facă obiectul unor propuneri ulterioare, după efectuarea unor studii tehnice corespunzătoare;întrucât, după efectuarea acestor studii, trebuie adoptate măsuri corespunzătoare cu privire la respectivele generatoare de căldură;întrucât aceste studii demonstrează necesitatea să se prevadă un interval între momentul instalării unui generator pentru care nu se poate efectua controlul în timpul fabricării și momentul efectuării unui control la locul instalării;întrucât, în plus, aceste studii au permis elaborarea unui cod practic prin care se indică procedurile ce trebuie respectate la verificarea randamentului unui generator de căldură cu combustibil lichid sau gazos supus unui control în momentul instalării;întrucât este necesar, prin urmare, ca generatoarele în cauză să fie controlate în conformitate cu codul menționat, care constituie o bază minimă comună pentru întreaga Comunitate; întrucât dispozițiile codului nu se aplică generatoarelor de căldură cu combustibil solid;întrucât este oportun ca, pentru a facilita verificarea respectării normelor referitoare la un control efectuat în legătură cu instalarea, să se prevadă existența unei plăci indicatoare similare cu cea prevăzută pentru generatoarele controlate în stadiul fabricării; întrucât raportul de control poate înlocui această placă; întrucât, în cazul neîndeplinirii cerințelor de randament sau a nivelurilor de pierderi de energiei, raportul de control este trimis autorității administrative competente;întrucât măsurile luate pentru aplicarea prezentei directive trebuie să încorporeze măsurile adoptate pentru armonizarea legislațiilor statelor membre în domeniile reglementate de prezenta directivă și trebuie să faciliteze activitatea de armonizare sau de standardizare întreprinsă sau care urmează să fie întreprinsă în respectivele domenii la nivel comunitar sau internațional;întrucât, prin urmare, Directiva 78/170/CEE trebuie modificată,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 78/170/CEE se modifică după cum urmează:1. la articolul 1 alineatul (1), primul paragraf, după cuvintele "cerințe minime de randament" se inserează cuvintele "justificabile din punct de vedere economic";2. la articolul 1 alineatul (1), al patrulea paragraf se înlocuiește cu următorul text:"Se exclud generatoarele de căldură cu rezistențe electrice, pompele de căldură și racordurile la o rețea de încălzire la distanță.";3. la articolul 1 alineatul (1), ultimul paragraf se elimină;4. la articolul 1 se inserează următoarele alineate:"(3a) Generatoarele de căldură controlate în timpul instalării, care nu respectă cerințele minime de randament, fac obiectul deciziei autorității administrative competente, care poate chiar dispune scoaterea din funcțiune a acestora; conformitatea cu aceste cerințe este certificată prin intermediul unei plăci indicatoare care să cuprindă cel puțin detaliile prevăzute la alineatul (3), cu excepția ultimei liniuțe care se referă la consumul generatorului atunci când lucrează la capacitatea nominală.Se poate omite indicația privind temperatura maximă a agentului termic, prevăzută la a cincea liniuță, dacă respectiva temperatură este menționată într-un alt document.Organismul de control are obligația de a furniza utilizatorului un raport de control în forma stabilită de fiecare stat membru; acest raport trebuie să precizeze, în special, detaliile care trebuie trecute pe placa indicatoare prevăzută la primul alineat; raportul poate înlocui placa.Dacă un raport de control stabilește neconformitatea unui generator cu cerințele minime de randament, organismul de control înaintează autorității administrative competente o copie a raportului. Dacă generatorul provine dintr-un alt stat membru, autoritatea administrativă competentă din locul unde se efectuează controlul, cu consimțământul proprietarului, pune la dispoziția furnizorului, la solicitarea acestuia, o copie a raportului de control.(3b) Controlul generatoarelor de căldură în momentul instalării se efectuează în conformitate cu codul practic anexat la prezenta directivă. Dispozițiile codului constituie o bază minimă comună pentru procedura de control în întreaga Comunitate. Ele pot fi completate, dar nu pot fi anulate sau contrazise, prin dispoziții adoptate de statele membre. Dispozițiile codului nu se aplică generatoarelor de căldură cu combustibil solid și nici cazanelor cu condensare.";5. la articolul 1 alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:"(4) În cazul generatoarelor de căldură controlate în momentul instalării, statele membre pot stabili, în locul cerințelor minime de randament, niveluri maxime ale pierderilor de energie în conformitate cu punctul 3.1 din codul practic.În acest caz, se aplică dispozițiile alineatelor (3a) și (3b)."Articolul 2Anexa la prezenta directivă se adaugă la Directiva 78/170/CEE.Articolul 3Statele membre adoptă măsuri cu privire la controlul generatoarelor de căldură în momentul instalării în termen de 18 luni de la notificarea prezentei decizii.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 10 decembrie 1982.Pentru ConsiliuPreședinteleG. Fenger Møller[1] JO C 175, 14.7.1980, p. 12.[2] JO C 300, 18.11.1980, p. 6.[3] JO L 52, 23.2.1978, p. 32.--------------------------------------------------19821210ANEXĂCOD PRACTIC PENTRU CONTROLUL RANDAMENTULUI UNUI GENERATOR DE CĂLDURĂ CU COMBUSTIBIL LICHID SAU GAZOS FOLOSIT PENTRU ÎNCĂLZIREA LOCALURILOR ȘI/SAU PRODUCEREA APEI CALDE ÎNTR-UN IMOBIL NEINDUSTRIALPROCEDURA DE TESTARE ȘI DETERMINAREA PIERDERILOR1. GENERALITĂȚI1.1. În cazul unui generator de căldură capabil să utilizeze diferite tipuri de combustibil (lichid sau gazos), testarea se efectuează cu câte un combustibil din fiecare tip, care să fie în conformitate cu specificațiile fabricantului și să fie disponibil în momentul testării.1.2. Conducta de evacuare a gazelor de ardere trebuie să aibă un orificiu care să permită introducerea sondelor de măsurare și prelevarea probelor de fum.1.3. Precizia fiecărei măsurări trebuie fie astfel încât să permită obținerea preciziei globale a rezultatelor, specificată de statele membre.1.4. Testul va fi efectuat în decursul unei perioade de timp rezonabile și de preferință la debitul caloric nominal al generatorului. Dacă nu este posibil, atunci se folosește următoarea valoare mai mică a sarcinii. Dacă generatorul este proiectat să funcționeze la două sau mai multe sarcini, la cererea statelor membre se poate efectua și o testare la sarcină redusă. Sarcinile utilizate se evaluează printr-o metodă verificată.1.5. Indiferent dacă este determinat prin metodă directă sau indirectă, randamentul se exprimă ca procent, pe baza puterii calorifice inferioare sau superioare a combustibilului injectat în arzător la sarcina evaluată conform punctului 1.4.2. CONDIȚII DE TESTARE2.1. Pregătirea generatorului2.1.1. Este responsabilitatea utilizatorului, eventual cu asistență din partea fabricantului și/sau a instalatorului, să efectueze, înainte de testare, operațiunile de curățare, reglare și pregătire, pe care le consideră necesare. Autoritățile administrative competente pot impune aceste operațiuni de curățare.2.1.2. Trebuie verificată etanșeitatea la scurgeri a generatorului și a racordului cu coșul de fum.2.2. Identificarea generatorului2.2.1. Înainte de testare, organismul de control (denumit în continuare "organismul") trebuie să înregistreze toate datele necesare pentru identificarea generatorului și cel puțin caracteristicile sau specificațiile generatorului așa cum sunt menționate pe placa indicatoare și/sau în instrucțiunile de asamblare și funcționare date utilizatorului cu privire la fabricant, model, anul fabricației și puterea termică.2.2.2. Organismul trebuie să verifice respectarea condițiilor necesare pentru ca, în timpul testării, să nu se producă nici o perturbare de natură să aducă atingere valabilității. În acest scop, acesta cere utilizatorului să prezinte certificatele – sau orice altă dovadă – care demonstrează că s-au efectuat verificările de siguranță stabilite pentru sala cazanelor și pentru clădirea unde se află aceasta. Această condiție poate fi considerată ca fiind îndeplinită în statele membre în care instalarea sau punerea în funcțiune a generatoarelor de căldură este interzisă în absența unui control de securitate preliminar. Dacă legislația internă nu impune astfel de teste, organismul este îndreptățit să solicite asigurări rezonabile că va putea efectua controlul în condiții de siguranță.Dacă nu obține satisfacție cu privire la punctele de mai sus, organismul poate refuza să efectueze controlul; în acest caz, trebuie să întocmească un raport ad hoc.2.3. Punere în funcțiune preliminară2.3.1. Înainte de testare, organismul poate efectua o punere în funcțiune preliminară, cu scopul de a verifica și a regla în prealabil funcționarea echipamentului de măsurare instalat în scopul verificării. Organismului îi revine responsabilitatea ca toate măsurările să fie efectuate cu gradul de precizie necesar. În special, dacă organismul decide să folosească anumite instrumente de măsură care fac parte din echipamentul normal al instalației, acesta trebuie să controleze dacă acestea îndeplinesc condițiile impuse de standardele de precizie și de fiabilitate.2.3.2. Utilizatorul, asistat de fabricant și/sau de instalator, cu permisiunea proprietarului generatorului, are responsabilitatea de a efectua orice reglaje finale ale generatorului care ar putea fi necesare și să furnizeze orice explicații suplimentare privind diferitele instrucțiuni, astfel încât să creeze condiții optime de testare.2.4. Încercare2.4.1. Operațiunile de încercare sunt de competența exclusivă a organismului.2.4.2. Încercarea este efectuată în regim permanent, menținându-se constante debitele de combustibil și de aer de combustie.2.4.3. În timpul încercării, organismul efectuează măsurările obligatorii prevăzute la punctul 3 și, dacă este cazul, măsurările facultative prevăzute la punctul 4. Organismul întocmește un raport în conformitate cu punctul 5.3. DETERMINAREA PIERDERILOR PRIN GAZE DE ARDERE3.1. Măsurarea pierderilor prin căldură sensibilăDacă randamentul este măsurat prin metoda indirectă, organismul este împuternicit să măsoare procentajul în volum al dioxidului de carbon sau al oxigenului din gazele de ardere.În continuare, organismul aplică o formulă care, pe lângă diferența dintre temperatura gazelor de ardere și a aerului de combustie, încorporează și constante adecvate. Formula și constantele trebuie să fi fost publicate de către statul membru sub a cărui jurisdicție se află organismul de control sau să fie stabilite printr-un standard.În absența unor reglementări oficiale sau a unui standard, pierderile prin căldura sensibilă pot fi calculate pornind de la caracteristicile combustibilului, de la puterea sa calorifică și de la volumul de aer în exces prin folosirea unor tabele care dau căldura specifică a gazelor de combustie, cum sunt cele stabilite de către al doisprezecelea congres mondial al gazului (document IGU/E/17/73).Procedura de mai sus nu se aplică cazanelor cu condensare.3.2. Măsurarea opacității gazelor de ardereOrganismul efectuează această măsurare dacă generatorul folosește un combustibil lichid sau gaz petrolier lichefiat (GPL) injectat sub formă lichidă; măsurarea se efectuează prin intermediul unui instrument adecvat; rezultatul se exprimă sub forma unui indice convențional de opacitate (de la 0 la 9).4. ALTE VERIFICĂRI (OPȚIONALE)4.1. Urme de monoxid de carbonOrganismul poate fi autorizat să verifice dacă gazele de ardere ale generatorului nu conțin monoxid de carbon la un nivel care poate pune sub semnul întrebării măsurările efectuate în conformitate cu punctul 3.1.4.2. Pierderi prin mantaua generatorului de căldurăÎn statele membre în care nu există nici reglementări, nici norme tehnice și nici alte dispoziții pe acest subiect, organismul poate fi autorizat să evalueze pierderile prin manta pornind de la datele furnizate de către fabricant și/sau de la temperaturile de suprafață observate în timpul controlului.5. RAPORT DE TESTAREDupă testare, organismul elaborează un raport sub forma stabilită de către statul membru, în care se precizează caracteristicile principale ale generatorului, rezultatele măsurărilor, formula utilizată pentru calcularea pierderilor și a randamentului generatorului de căldură.--------------------------------------------------