title: Directiva 2002/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 de modificare a directivelor privind siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               07/Volumul 11

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               43

         32002L0084

               L 324/53

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2002/84/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 5 noiembrie 2002
   de modificare a directivelor privind siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (4),
   întrucât:

               (1)

               Directivele în vigoare în domeniul siguranței maritime fac trimitere la comitetul instituit prin Directiva 93/75/CEE a Consiliului din 13 septembrie 1993 privind cerințele minime pentru navele care au ca destinație sau punct de plecare porturile Comunității si care transportă mărfuri periculoase ori poluante (5) și, în anumite cazuri, la un comitet ad hoc instituit prin directiva pertinentă. Aceste comitete au funcționat în temeiul normelor prevăzute în Decizia 87/373/CEE a Consiliului din 13 iulie 1987 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (6).

               (2)

               Decizia 87/373/CEE a fost înlocuită de Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (7). Măsurile necesare pentru aplicarea directivelor în vigoare în domeniul siguranței maritime ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului.

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (8) centralizează sarcinile comitetelor instituite în temeiul legislației comunitare pertinente privind siguranța maritimă, prevenirea poluării de către nave și protecția condițiilor de viață și de muncă la bordul navelor.

               (4)

               Directivele 93/75/CEE, 94/57/CE (9), 95/21/CE (10), 96/98/CE (11), 97/70/CE (12), 98/18/CE (13), 98/41/CE (14), 1999/35/CE (15) ale Consiliului, precum și Directivele 2000/59/CE (16), 2001/25/CE (17) și 2001/96/CE (18) ale Parlamentului European și ale Consiliului în domeniul siguranței maritime ar trebui prin urmare modificate pentru a înlocui comitetele existente cu COSS.

               (5)

               Directivele menționate anterior mai trebuie modificate și pentru a li se aplica procedurile de modificare prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 2099/2002, precum și dispozițiile pertinente ale regulamentului în cauză, care au rolul de a facilita adaptarea directivelor pentru a ține seama de modificările aduse instrumentelor internaționale la care face trimitere legislația comunitară în domeniul siguranței maritime,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Scop
   Scopul prezentei directive este de a îmbunătăți aplicarea legislației comunitare privind siguranța maritimă, prevenirea poluării de către nave și condițiile de viață și de muncă de la bordul navelor:

               (a)

               (prin trimitere la COSS;

               (b)

               (prin accelerarea actualizării și facilitarea modificării legislației în cauză în lumina evoluțiilor din cadrul instrumentelor internaționale aplicabile în domeniul siguranței maritime, prevenirii poluării de către nave și condițiilor de viață și de muncă de la bordul navelor, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.

         Articolul 2
   Modificare a Directivei 93/75/CEE
   Directiva 93/75/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2, literele (e), (f), (g), (h) și (i) se înlocuiesc cu următorul text:

                           „(e)

                           «Marpol 73/78» înseamnă Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave, 1973, astfel cum a fost modificată prin Protocolul din 1978, ambele în versiunea lor actualizată;

                           (f)

                           «Codul IMDG» înseamnă Codul maritim internațional al produselor periculoase, în versiunea sa actualizată;

                           (g)

                           «Codul IBC» înseamnă Codul internațional pentru construirea și echiparea navelor transportatoare de produse chimice periculoase în vrac al Organizației Maritime Internaționale, în versiunea sa actualizată;

                           (h)

                           «Codul IGC» înseamnă Codul internațional pentru construirea și echiparea navelor transportatoare de gaze lichefiate în vrac al Organizației Maritime Internaționale, în versiunea sa actualizată;

                           (i)

                           «Codul INF» înseamnă Codul pentru transportul în condiții de siguranță al combustibililor nucleari iradiați, al plutoniului și al deșeurilor foarte radioactive în butelii la bordul navelor al Organizației Maritime Internaționale, în versiunea sa actualizată”.

               2.

               La articolul 11 se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate în articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (19).

               3.

               Articolul 12 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 12
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat se aplică dispozițiile articolelor 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (20), având în vedere dispozițiile articolului 8.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

         Articolul 3
   Modificare a Directivei 94/57/CE
   Directiva 94/57/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 litera (d), sintagma „în vigoare la 19 decembrie 2001” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”.

               2.

               La articolul 7, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (21).

               3.

               La articolul 8 alineatul (2) se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate în articolul 2 litera (d) și în articolul 6 pot fi excluse din domeniul de aplicare a prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

         Articolul 4
   Modificare a Directivei 95/21/CE
   Directiva 95/21/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 se modifică după cum urmează:

                           a)

                           la punctul 1, sintagma „în vigoare la 19 decembrie 2001” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”;

                           b)

                           la punctul 2, sintagma „valabil la 19 decembrie 2001” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată.”

               2.

               La articolul 18, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (22).

               3.

               Articolul 19 se modifică după cum urmează:

                           a)

                           litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(c)

                                       actualizează, la articolul 2 alineatul (1), lista convențiilor internaționale pertinente în sensul prezentei directive.”

                           b)

                           se adaugă următorul paragraf:
                           „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate în articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

         Articolul 5
   Modificare a Directivei 96/98/CE
   Directiva 96/98/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2, literele (c), (d) și (n), sintagma „în vigoare la 1 ianuarie 2001” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”.

               2.

               Articolul 17 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 17
               Prezenta directivă poate fi modificată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18 alineatul (2):

                           —

                           pentru a aplica modificările ulterioare aduse instrumentelor internaționale în sensul prezentei directive;

                           —

                           pentru actualizarea anexei A, atât prin introducerea de echipament nou, cât și prin transferul echipamentului din anexa A.2 în anexa A.1 și invers;

                           —

                           pentru a adăuga posibilitatea de utilizare a modulelor B și C și a modulului H pentru echipamentul menționat în anexa A.1 și prin modificarea coloanelor pentru modulele de evaluare a conformității;

                           —

                           pentru a include alte organizații de standardizare în definiția «standardelor de testare» din articolul 2.

                     Convențiile și standardele de testare menționate la literele (c), (d) și (n) din articolul 2 se interpretează fără a aduce atingere vreunei măsuri luate în aplicarea articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (23).

               3.

               Articolul 18 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 18
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (24), având în vedere dispozițiile articolului 8.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

         Articolul 6
   Modificare a Directivei 97/70/CE
   Directiva 97/70/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 8 se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 2 alineatul (4) pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (25).

               2.

               Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 9
               Comitetul
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CEE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (26), având în vedere dispozițiile articolului 8 din decizia respectivă.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

         Articolul 7
   Modificare a Directivei 98/18/CE
   Directiva 98/18/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2, literele (a), (b), (c), (d) și (f) se înlocuiesc cu următorul text:

                           „(a)

                           «Convenții internaționale» înseamnă Convenția internațională pentru siguranța vieții pe mare, 1974 (Convenția SOLAS 1974) și Convenția internațională asupra liniilor de încărcare, 1966, împreună cu protocoalele și modificările acestora, în versiunea lor actualizată;

                           (b)

                           «Codul stabilității intacte» înseamnă «Codul privind stabilitatea intactă a tuturor tipurilor de nave care fac obiectul instrumentelor OMI» cuprins în Rezoluția Adunării OMI A.749(18) din 4 noiembrie 1993, în versiunea sa actualizată;

                           (c)

                           «Codul ambarcațiunilor de mare viteză» înseamnă «Codul internațional pentru siguranța ambarcațiunilor de mare viteză» cuprins în Rezoluția Comitetului pentru siguranța maritimă al Organizației Maritime Internaționale OMI, MSC 36 (63) din 20 mai 1994, în versiunea sa actualizată;

                           (d)

                           «GMDSS» înseamnă Sistemul maritim global pentru Sinistre și Siguranță prevăzut în capitolul IV din Convenția SOLAS, 1974, în versiunea sa actualizată;

                     (…)

                           (f)

                           «ambarcațiune de pasageri de mare viteză» înseamnă o ambarcațiune de mare viteză astfel cum este definită în regula X/1 din Convenția SOLAS, 1974, în versiunea sa actualizată, care transportă peste 12 pasageri; navele de pasageri angajate în curse interne în zone maritime din clasele B, C și D nu se consideră nave de pasageri de mare viteză în cazul în care:

                                       —

                                       volumul de apă dislocat corespunzător liniei de plutire proiectate este mai mic de 500 m3, și

                                       —

                                       viteza lor maximă, astfel cum este definită la punctul 1.4.30 din Codul ambarcațiunilor de mare viteză, este mai mică de 20 de noduri.”

               2.

               La articolul 6 alineatul (1) literele (b) și (c), la articolul 6 alineatul (2) litera (a) punctul (i) și la articolul 6 alineatul (3) litera (a), termenii modificați la data adoptării prezentei directive se înlocuiesc în versiunea actualizată a directivei.

               3.

               Articolul 8 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 8
               Adaptări
               În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 9 alineatul (2):

                           (a)

                                       (i)

                                       definițiile din articolul 2 literele (a), (b), (c), (d) și (t); și

                                       (ii)

                                       dispozițiile privind procedurile și orientările referitoare la vizitele menționate la articolul 10;

                                       (iii)

                                       dispozițiile privind Convenția SOLAS și Codul internațional al siguranței ambarcațiunilor de mare viteză, inclusiv modificările ulterioare ale acestuia prevăzute la articolul 4 alineatul (3), articolul 6 alineatul (4), articolul 10 alineatul (3) și la articolul 11 alineatul (3); și

                                       (iv)

                                       trimiterile specifice la «Convențiile internaționale» și la rezoluțiile OMI menționate la articolul 2 literele (f), (k) și (o), articolul 3 alineatul (2) litera (a), articolul 6 alineatul (1) literele (b) și (c), articolul 6 alineatul (2) litera (b) și articolul 11 alineatul (3),

                                 pot fi adaptate pentru a ține seama de evoluțiile la nivel internațional, în special din cadrul OMI;

                           (b)

                           Anexele pot fi modificate pentru a:

                                       (i)

                                       aplica, în sensul prezentei directive, modificările aduse textului convențiilor internaționale;

                                       (ii)

                                       îmbunătăți specificațiile lor tehnice, în lumina experienței acumulate.

                     Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (27).

               4.

               Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 9
               Comitetul
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CEE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (28), având în vedere dispozițiile articolului 8.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

         Articolul 8
   Modificare a Directivei 98/41/CE
   Directiva 98/41/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 a treia liniuță, sintagma „în vigoare la momentul adoptării prezentei directive” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”.

               2.

               La articolul 12 se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranță maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (29).

               3.

               Articolul 13 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 13
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CEE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (30), având în vedere dispozițiile articolului 8.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

         Articolul 9
   Modificare a Directivei 1999/35/CE
   Directiva 1999/35/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2, literele (b), (d), (e) și (o) se înlocuiesc cu următorul text:

                           „(b)

                           «ambarcațiune de pasageri de mare viteză» înseamnă o ambarcațiune de mare viteză astfel cum este definită în regula X/1 din Convenția SOLAS 1974, în versiunea sa actualizată, care transportă mai mult de 12 pasageri;

                     (…)

                           (d)

                           «Convenția SOLAS 1974» înseamnă Convenția internațională pentru siguranța vieții pe mare, împreună cu protocoalele și modificările acesteia, în versiunea sa actualizată;

                           (e)

                           «Codul ambarcațiunilor de mare viteză» înseamnă «Codul internațional pentru siguranța ambarcațiunilor de mare viteză» cuprins în Rezoluția Comitetului pentru siguranța maritimă al Organizației Maritime Internaționale OMI, MSC 36 (63) din 20 mai 1994, în versiunea sa actualizată;

                     (…)

                           (o)

                           «companie» înseamnă o companie care operează una sau mai multe nave ro-ro pentru care s-a emis un document de conformitate în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 3051/95 al Consiliului din 8 decembrie 1995 privind managementul siguranței feriboturilor de pasageri de tip ro-ro sau o companie care operează ambarcațiuni de mare viteză pentru pasageri, pentru care s-a emis un document de conformitate în temeiul regulii IX/4 din Convenția SOLAS 1974, în versiunea sa actualizată.”

               2.

               Articolul 16 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 16
               Comitetul
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (31).
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor executive conferite Comisiei (32), având în vedere dispozițiile articolului 8.
               Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
               (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

               3.

               La articolul 17 se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

               4.

               Anexa I se modifică după cum urmează:

                           La punctul 7, sintagma „Rezoluția MSC… (70)” se înlocuiește cu sintagma „Rezoluția Adunării OMI A.893(21)”.

         Articolul 10
   Modificare a Directivei 2000/59/CE
   Directiva 2000/59/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 litera (b), sintagma „în vigoare la data adoptării prezentei directive” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”.

               2.

               Articolul 14 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (33).

               3.

               La articolul 15 se adaugă următorul paragraf:
               „Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 2 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

         Articolul 11
   Modificare a Directivei 2001/25/CE
   Directiva 2001/25/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1, punctele 16, 17, 18, 21, 22, 23 și 24 se înlocuiesc cu următorul text:

                           „16.

                           «tanc pentru transportul produselor chimice» înseamnă o navă construită sau adaptată și utilizată la transportul în vrac al oricărui produs lichid enumerat în capitolul 17 din Codul internațional al produselor chimice în vrac, în versiunea sa actualizată;

                           17.

                           «tanc pentru transportul gazelor lichefiate» înseamnă o navă construită sau adaptată și utilizată la transportul în vrac al oricărui gaz lichefiat sau al oricărui produs enumerat în capitolul 19 din Codul internațional al transportatorilor de gaze, în versiunea sa actualizată;

                           18.

                           «regulamentele radiocomunicațiilor» înseamnă regulamentele radiocomunicațiilor revizuite, adoptate la Conferința radio administrativă mondială pentru serviciul mobil, în versiunea lor actualizată;

                     (…)

                           21.

                           «Convenția STCW» înseamnă Convenția internațională privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart și se aplică în situațiile relevante ținându-se seama de dispozițiile tranzitorii din articolul VII și din regula I/15 din Convenție și include, după caz, dispozițiile aplicabile din Codul STCW, toate aceste dispoziții fiind aplicate în versiunea lor actualizată;

                           22.

                           «responsabilitățile radio» includ, după caz, efectuarea cartului și întreținerea tehnică și reparațiile tehnice realizate în conformitate cu regulamentele radiocomunicațiilor, Convenția internațională pentru siguranța vieții pe mare (1974) (Convenția SOLAS) și, la latitudinea fiecărui stat membru, recomandările pertinente ale Organizației Maritime Internaționale (OMI), în versiunea lor actualizată;

                           23.

                           «navă de pasageri ro-ro» înseamnă o navă de pasageri cu spații pentru încărcătură ro-ro sau spații de categorie specială, astfel cum sunt definite în Convenția SOLAS, în versiunea sa actualizată;

                           24.

                           «Codul STCW» înseamnă Codul privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart (STCW), astfel cum a fost adoptat prin Rezoluția 2 la Conferința STCW a Părților din 1995, în versiunea sa actualizată.”

               2.

               La articolul 22 se adaugă următorul alineat:
               „(4)   Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 1 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (34).

               3.

               La articolul 3, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

         Articolul 12
   Modificare a Directivei 2001/96/CE
   Directiva 2001/96/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 3 alineatul (2), sintagma „în vigoare la 4 decembrie 2001” se înlocuiește cu sintagma „în versiunea sa actualizată”.

               2.

               La articolul 14, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 de instituire a unui Comitet pentru siguranța maritimă și prevenirea poluării de către nave (COSS) (35).

               3.

               La articolul 15 se adaugă următorul alineat:
               „(3)   Modificările aduse instrumentelor internaționale menționate la articolul 3 pot fi excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002.”

         Articolul 13
   Punere în aplicare
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 23 noiembrie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 14
   Intrare în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 15
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 5 noiembrie 2002.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         P. COX

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. PEDERSEN

      (1)  JO C 365 E, 19.12.2000, p. 280.

      (2)  JO C 139, 11.5.2001, p. 21.

      (3)  JO C 253, 12.9.2001, p. 1.

      (4)  Avizul Parlamentului European din 13 februarie 2001 (JO C 276, 1.10.2001, p. 44), Poziția comună a Consiliului din 27 mai 2002 (JO C 170 E, 16.7.2002, p. 98) și Decizia Parlamentului European din 24 septembrie 2002 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (5)  JO L 247, 5.10.1993, p. 19, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/74/CE a Comisiei (JO L 276, 13.10.1998, p. 7).

      (6)  JO L 197, 18.7.1987, p. 33.

      (7)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

      (8)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.

      (9)  JO L 319, 12.12.1994, p. 20, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 19, 22.1.2002, p. 9).

      (10)  JO L 157, 7.7.1995, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/106/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 19, 22.1.2002, p. 17).

      (11)  JO L 46, 17.2.1997, p. 25, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/75/CE a Comisiei (JO L 254, 23.9.2002, p. 1).

      (12)  JO L 34, 9.2.1998, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/35/CE a Comisiei (JO 112, 27.4.2002, p. 4).

      (13)  JO L 144, 15.5.1998, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/25/CE a Comisiei (JO L 98, 15.4.2002, p. 1).

      (14)  JO L 188, 2.7.1998, p. 35.

      (15)  JO L 138, 1.6.1999, p. 1.

      (16)  JO L 332, 28.12.2000, p. 81.

      (17)  JO L 136, 18.5.2001, p. 17.

      (18)  JO L 13, 16.1.2002, p. 9.

      (19)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (20)  JO L 184, 17.7.1999, p.23.”

      (21)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (22)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (23)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (24)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”

      (25)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (26)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”

      (27)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (28)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”

      (29)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (30)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”

      (31)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.

      (32)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”

      (33)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (34)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”

      (35)  JO L 324, 29.11.2002, p. 1.”


title: Directiva 2003/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 de modificare a Directivei 2001/25/CE privind nivelul minim de formare a navigatorilorText cu relevanță pentru SEE.

text:
               05/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               14

         32003L0103

               L 326/28

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2003/103/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 17 noiembrie 2003
   de modificare a Directivei 2001/25/CE privind nivelul minim de formare a navigatorilor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2001/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind nivelul minim de formare a navigatorilor (3) definește standardele minime de formare, brevetare și efectuare a serviciului de cart pentru navigatorii care își efectuează serviciul la bordul navelor comunitare; aceste standarde se bazează pe standardele aprobate în cadrul Convenției din 1978 a Organizației Maritime Internaționale (OMI) privind standardele de formare, brevetare și efectuare a serviciului de cart („Convenția STCW”), modificată;

               (2)

               Pentru a menține și dezvolta nivelul cunoștințelor și competențelor navigatorilor din Uniunea Europeană, este important să se acorde atenția corespunzătoare formării și statutului navigatorilor în Uniunea Europeană.

               (3)

               Este, într-adevăr, esențial să se asigure că navigatorii titulari ai unor brevete eliberate de țări terțe și care își efectuează serviciul pe vase comunitare au un nivel de calificare echivalent cu cel solicitat de Convenția STCW. Directiva 2001/25/CE definește proceduri și criterii comune pentru recunoașterea de către statele membre a brevetelor eliberate de țări terțe.

               (4)

               Directiva 2001/25/CE prevede revizuirea procedurilor și criteriilor de recunoaștere a brevetelor eliberate de terțe țări și aprobarea unităților de formare maritimă și a cursurilor și programelor de formare maritimă, în funcție de experiența dobândită prin aplicarea directivei.

               (5)

               Punerea în practică a Directivei 2001/25/CE a demonstrat că anumite adaptări ale acestor proceduri și criterii pot contribui considerabil la fiabilitatea sistemului de recunoaștere, simplificând în același timp obligațiile de control și de notificare impuse statelor membre.

               (6)

               Respectarea, de către țările terțe care oferă formări, a dispozițiilor Convenției STCW poate fi evaluată mai eficient, dacă această evaluare este efectuată în mod armonios; în consecință, această sarcină ar trebui încredințată Comisiei în numele întregii Comunități.

               (7)

               Pentru a asigura că o țară care a fost recunoscută continuă să se conformeze în totalitate dispozițiilor Convenției STCW, recunoașterea ar trebui reanalizată periodic și, dacă este cazul, ar trebui prelungită. Recunoașterea unei țări terțe care nu respectă dispozițiile Convenției STCW ar trebui revocată până la remedierea deficiențelor.

               (8)

               Decizia de a prelungi sau de a revoca recunoașterea poate fi adoptată mai eficient în mod armonios și centralizat, la nivelul Comunității. În consecință, această sarcină ar trebui încredințată Comisiei în numele întregii Comunități.

               (9)

               Controlul permanent al conformității țărilor terțe recunoscute se poate efectua mai eficient în mod armonios și centralizat.

               (10)

               Una din atribuțiile Agenției Europene pentru Securitate Maritimă (denumită în continuare „agenția”) este de a sprijini Comisia în îndeplinirea oricărei sarcini atribuite de legislația comunitară aplicabilă în domeniul formării, brevetării și efectuării serviciului de cart de către echipajele navelor.

               (11)

               Astfel, agenția ar trebui să sprijine Comisia în îndeplinirea sarcinilor privind acordarea, prelungirea și revocarea recunoașterilor acordate de țările terțe. De asemenea, agenția ar trebui să sprijine Comisia în controlul conformității țărilor terțe cu cerințele Convenției STCW.

               (12)

               Convenția STCW prevede cerințe de limbă pentru brevetele și aprobările care atestă eliberarea unui brevet. Dispozițiile în vigoare ale Directivei 2001/25/CE ar trebui puse în concordanță cu cerințele corespunzătoare ale Convenției.

               (13)

               Convenția internațională pentru protecția vieții omenești pe mare, din 1974, astfel cum a fost modificată ulterior („Convenția SOLAS”), prevede cerințe de limbă pentru comunicațiile de securitate între punte și autoritățile de pe mal. Directiva 2001/25/CE trebuie actualizată în conformitate cu modificările recente ale Convenției SOLAS, care au intrat în vigoare la 1 iulie 2002.

               (14)

               Este necesar să se prevadă proceduri de adaptare a Directivei 2001/25/CE la modificările viitoare ale dreptului comunitar.

               (15)

               Directiva 2001/25/CE trebuie modificată în mod corespunzător,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 2001/25/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 5 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   Brevetele se eliberează în conformitate cu Regula I/2 alineatul (1) din Convenția STCW.”

                           (b)

                           la alineatul (5), se adaugă următoarea propoziție:
                           „Aprobările se eliberează în conformitate cu articolul VI alineatul (2) din Convenția STCW”.

               2.

               La articolul 17, litera (e) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(e)

                           există mijloace adecvate de comunicare între navă și autoritățile de pe mal. Aceste comunicații se realizează în conformitate cu capitolul V, regla 14 alineatul (4) din Convenția SOLAS.”

               3.

               Articolul 18 alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Navigatorii care nu sunt titulari ai brevetelor prevăzute la articolul 4 pot fi autorizați să lucreze pe nave sub pavilionul unui stat membru, dacă s-a adoptat o decizie privind recunoașterea brevetelor respective ale acestora în conformitate cu procedura următoare:

                           (a)

                           un stat membru care intenționează să recunoască, prin aprobare, brevetele adecvate eliberate de o țară terță unui căpitan, ofițer sau operator radio, pentru a lucra pe o navă sub pavilionul respectivului stat membru, prezintă Comisiei o cerere motivată de recunoaștere a acelei țări terțe.
                           Comisia, sprijinită de Agenția Europeană pentru Securitate Maritimă (denumită în continuare «agenția») și cu posibila implicare a oricărui stat membru interesat, colectează informațiile prevăzute în anexa II și realizează o evaluare a sistemelor de formare și de brevetare ale țării terțe pentru care a fost introdusă cererea de recunoaștere, pentru a verifica dacă țara în cauză respectă toate dispozițiile Convenției STCW și dacă s-au luat măsurile corespunzătoare pentru prevenirea fraudei în materie de brevete;

                           (b)

                           decizia de recunoaștere a unei țări terțe se adoptă de către Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 23 alineatul (2) în termen de trei luni de la data introducerii cererii de recunoaștere. Dacă se acordă, recunoașterea este valabilă sub rezerva dispozițiilor articolului 18a;

                           (c)

                           dacă în termenul prevăzut la litera (b) nu se ia nici o decizie privind recunoașterea țării terțe în cauză, statul membru care prezintă cererea poate decide să recunoască țara terță în mod unilateral până când se ia o decizie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 23 alineatul (2);

                           (d)

                           un stat membru poate decide, în ceea ce privește navele aflate sub pavilionul său, să aprobe brevetele eliberate de țări terțe recunoscute de către Comisie, luându-se în considerare dispozițiile anexei II alineatele (4) și (5);

                           (e)

                           recunoașterile brevetelor eliberate de țări terțe recunoscute și publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C, înainte de (…) (4) rămân valabile. Aceste recunoașteri pot fi folosite de către toate statele membre, dacă nu au fost revocate de către Comisie în conformitate cu articolul 18a;

                           (f)

                           Comisia întocmește și actualizează o listă a țărilor terțe care au fost recunoscute. Lista se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C.

               4.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 18a
               (1)   Sub rezerva criteriilor definite în anexa II, în cazul în care un stat membru consideră că o țară terță recunoscută nu se mai conformează cerințelor Convenției STCW, acesta informează imediat Comisia, prezentând motive întemeiate. Comisia sesizează de îndată comitetul prevăzut în art. 23.
               (2)   Sub rezerva criteriilor definite în anexa II, în cazul în care Comisia consideră că o țară terță recunoscută nu se mai conformează cerințelor Convenției STCW, aceasta informează de îndată statele membre, prezentând motive întemeiate. Comisia sesizează imediat comitetul prevăzut la articolul 23.
               (3)   Dacă un stat membru intenționează să revoce aprobările tuturor brevetelor eliberate de o țară terță, acesta informează imediat Comisia și celelalte state membre cu privire la intenția sa, prezentând motive întemeiate.
               (4)   Comisia, asistată de agenție, reevaluează recunoașterea țării terțe în cauză pentru a verifica dacă respectiva țară a neglijat să se conformeze cerințelor Convenției STCW.
               (5)   Dacă există indicii că o unitate de formare maritimă nu se mai conformează cerințelor Convenției STCW, Comisia notifică țării în cauză că recunoașterea brevetelor acelei țări este revocată în termen de două luni, dacă nu se iau măsuri pentru a se asigura respectarea tuturor cerințelor Convenției STCW.
               (6)   Decizia de revocare a recunoașterii se ia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 23 alineatul (2), în termen de două luni de la data notificării transmise de statul membru. Statele membre respective iau măsurile adecvate pentru punerea în aplicare a deciziei.
               (7)   Aprobările care atestă recunoașterea brevetelor eliberate în conformitate cu articolul 5 alineatul (6) înainte de data la care se ia decizia de revocare a recunoașterii țării terțe rămân valabile. Cu toate acestea, navigatorii titulari ai unei astfel de aprobări nu pot pretinde o aprobare care să recunoască o calificare superioară, decât dacă aceasta se bazează numai pe experiența suplimentară acumulată pe mare.
               Articolul 18b
               (1)   Țările terțe recunoscute în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18 alineatul (3) litera (b), inclusiv cele menționate la articolul 18 alineatul (3) litera (f), fac obiectul unei reevaluări periodice, cel puțin la fiecare cinci ani, de către Comisie, cu scopul de a verifica dacă acestea îndeplinesc criteriile adecvate prevăzute în anexa II și dacă s-au luat măsurile adecvate de prevenire a fraudelor în materie de brevete.
               (2)   Comisia definește criteriile de prioritate pentru evaluarea țărilor terțe pe baza datelor furnizate de controlul efectuat de statul port în conformitate cu articolul 20, precum și pe baza informațiilor privind rapoartele referitoare la evaluările independente efectuate de țările terțe în conformitate cu secțiunea A-1/7 din Codul STCW.
               (3)   Comisia transmite statelor membre un raport privind rezultatele evaluării.”

               5.

               La articolul 22 alineatul (1) se adaugă următoarea frază:
               „Prezenta directivă poate fi, de asemenea, modificată în conformitate cu aceeași procedură, în vederea aplicării, în sensul prezentei directive, a oricărei modificări adecvate a legislației comunitare.”

               6.

               Anexa II se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.

         Articolul 2
   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 14 mai 2005. Statele membre informează de îndată Comisia în acest sens.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Până la 14 decembrie 2008, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport de evaluare bazat pe o analiză și o evaluare detaliată a dispozițiilor Convenției OMI, a punerii în aplicare a acestora și a cunoștințelor dobândite cu privire la corelarea între securitate și nivelul de formare a membrilor echipajului.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 noiembrie 2003.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         P. COX

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. ALEMANNO

      (1)  JO C 133, 6.6.2003, p. 23.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 3 septembrie 2003 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 6 noiembrie 2003.

      (3)  JO L 136, 18.5.2001, p. 17, directivă modificată de Directiva 2002/84/CE (JO L 324, 29.11.2002, p. 53).

      (4)  18 luni după data intrării în vigoare a directivei.”
   ANEXĂ
   Anexa II la Directiva 2001/25/CE se înlocuiește prin următorul text:

         „ANEXA II
         CRITERII PENTRU RECUNOAȘTEREA ȚĂRILOR TERȚE CARE AU ELIBERAT UN BREVET SAU SUB A CĂROR AUTORITATE A FOST ELIBERAT UN BREVET, PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 18 ALINEATUL (3) LITERA (a)

                     1.

                     Țara terță trebuie să fie parte la Convenția STCW.

                     2.

                     Țara terță trebuie să fie identificată de Comitetul pentru securitate maritimă ca țară care a demonstrat că a pus pe deplin și integral în aplicare dispozițiile Convenției STCW.

                     3.

                     Comisia asistată de agenție și cu posibila participare a oricărui stat membru interesat trebuie să fi confirmat, prin toate mijloacele necesare, care pot include inspectarea instalațiilor și a procedurilor, că cerințele privind standardul de competență, eliberarea și recunoașterea brevetelor și ținerea evidențelor sunt respectate pe deplin și că s-a stabilit un sistem al standardelor de calitate în conformitate cu Regulamentul I/8 din Convenția STCW.

                     4.

                     Un acord se află în curs de încheiere între statul membru și țara terță în cauză, în conformitate cu care orice modificare semnificativă a regimului de formare și brevetare, prevăzut în conformitate cu Convenția STCW, este rapid notificată.

                     5.

                     Statul membru a adoptat măsurile pentru a se asigura că navigatorii care prezintă, în vederea recunoașterii, brevete pentru funcții de conducere au cunoștințe adecvate privind legislația maritimă a statului membru, referitoare la funcțiile pe care sunt autorizați să le exercite.

                     6.

                     Dacă un stat membru dorește să completeze evaluarea conformității unei țări terțe prin evaluarea anumitor unități de formare maritimă, acesta trebuie să procedeze în conformitate cu dispozițiile secțiunii A-I/6 din codul STCW.”


title: Directiva Consiliului din 18 martie 1986 de modificare a Directivei 80/232/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la gama cantităților nominale și a capacităților nominale permise pentru anumite produse preambalate

text:
               13/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               122

         31986L0096

               L 080/55

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 18 martie 1986
   de modificare a Directivei 80/232/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la gama cantităților nominale și a capacităților nominale permise pentru anumite produse preambalate
   (86/96/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării Parlamentare (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât, de la adoptarea Directivei 80/232/CEE (4) la 15 ianuarie 1980, au apărut dificultăți în special în ceea ce privește denumirea anumitor produse din anexa I și interpretarea paragrafului introductiv din anexa III;
   întrucât, prin urmare, anexele menționate ar trebui să se modifice,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexele I și III la Directiva 80/232/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre iau măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea acesteia (5). Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 martie 1986.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. F. EEKELEN

      (1)  JO C 18, 25.1.1984, p. 7.

      (2)  JO C 46, 18.2.1985, p. 92.

      (3)  JO C 206, 6.8.1984, p. 17.

      (4)  JO L 51, 25.2.1980, p. 1.

      (5)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 18 martie 1986.
   ANEXĂ
   1.   La anexa I, punctele 1.5.4. și 4. se înlocuiesc cu următorul text:

      1.5.4.   Produse pe bază de cereale obținute prin expandare sau prăjire (orez expandat, fulgi de porumb și produse similare) (Tariful Vamal Comun poziția 19.05)
      250 — 375 — 500 — 750 — 1 000 — 1 500 — 2 000.'.
      4.   Vopsele și lacuri gata preparate (cu sau fără solvenți adăugați; Tariful Vamal Comun, subpoziția 32.09 A II, excluzând pigmenții dispersați și soluțiile) (cantitate în ml)
      25 — 50 — 125 — 250 — 375 — 500 — 750 — 1 000 — 2 000 — 2 500 — 4 000 — 5 000 — 10 000.”.

   2.   La anexa III, paragraful introductiv se înlocuiește cu următorul text:

      „Prin derogare de la articolul 8 alineatul (1) litera (e) din Directiva 75/324/CEE a Consiliului din 20 mai 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la generatoarele de aerosoli (1), nu trebuie marcată masa nominală a conținutului pentru produsele vândute cu aerosoli care respectă cerințele prezentei directive.”


title: Directiva Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune

text:
               06/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               215

         31989L0552

               L 298/23

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 3 octombrie 1989
   privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune
   (89/552/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 57 alineatul (2) și articolul 66,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât obiectivele Comunității stabilite de tratat prevăd crearea unei uniuni tot mai strânse între popoarele Europei, încurajând relații tot mai apropiate între statele membre ale Comunității, asigurând progresul economic și social al acestora prin acțiune comună menită să înlăture barierele care separă Europa, încurajând îmbunătățirea constantă a condițiilor de viață ale popoarelor sale, precum și menținerea și consolidarea păcii și libertății;
   întrucât tratatul prevede crearea unei piețe comune, inclusiv eliminarea obstacolelor existente între statele membre în calea liberei circulații a serviciilor și instituirea unui sistem care să împiedice denaturarea competiției în interiorul pieței comune;
   întrucât difuzarea transfrontalieră realizată prin intermediul diferitelor tehnologii este un mijloc de atingere a obiectivelor Comunității; întrucât se recomandă adoptarea unor măsuri care să permită și să asigure tranziția de la piețele naționale la producția comună de programe, precum și la piața comună de distribuție a acestora și să creeze condiții care să favorizeze concurența loială, fără să aducă atingere rolului de interes public jucat de serviciile de televiziune;
   întrucât Consiliul Europei adoptă Convenția europeană privind televiziunea transfrontalieră;
   întrucât tratatul prevede elaborarea de directive cu privire la coroborarea de prevederi, pentru a facilita activitatea persoanelor care desfășoară activități independente;
   întrucât difuzarea programelor de televiziune constituie, în împrejurări normale, un serviciu în înțelesul tratatului;
   întrucât tratatul prevede libera circulație a tuturor serviciilor care sunt în mod normal plătite, fără excluderi determinate de conținutul cultural sau de alte criterii de conținut și fără a impune restricții resortisanților statelor membre rezidenți într-o țară a Comunității alta decât cea a persoanelor cărora li se adresează serviciile respective;
   întrucât acest drept, care se aplică difuzării și distribuirii serviciilor de televiziune, reprezintă în același timp manifestarea specifică în legislația comunitară a unui principiu mai general, respectiv libertatea de exprimare, consacrat de articolul 10 alineatul (1) al Convenției pentru protecția drepturilor și libertăților fundamentale ale omului, ratificată de către toate statele membre; întrucât din acest motiv emiterea de directive privind difuzarea și distribuția programelor de televiziune trebuie să asigure libera circulație a acestora în lumina articolului în cauză și numai sub rezerva limitelor stabilite prin tratat la articolul 10 alineatul (2) și la articolul 56 alineatul (1);
   întrucât actele cu putere de lege și actele administrative din statele membre, cu privire la desfășurarea unor activități cum ar fi difuzarea de programe de televiziune și la operatorii de cablu, conțin neconcordanțe, unele dintre acestea putând aduce atingere liberei circulații a programelor difuzate în interiorul Comunității și putând denatura concurența în interiorul pieței comune;
   întrucât toate aceste restricții asupra libertății de prestare a serviciilor de difuzare în interiorul Comunității trebuie eliminate în temeiul tratatului;
   întrucât eliminarea trebuie însoțită de coordonarea legislației aplicabile; întrucât scopul coordonării trebuie să fie facilitarea desfășurării activităților profesionale din acest domeniu și într-un sens mai general, libera circulație a informațiilor și ideilor în interiorul Comunității;
   întrucât, în consecință, este necesar și suficient ca toate activitățile legate de difuzarea de programe să respecte legislația statelor membre care reglementează această activitate;
   întrucât prezenta directivă stabilește reglementările minimale necesare în vederea asigurării libertății de transmisie în difuzarea de programe; întrucât, în consecință, nu afectează responsabilitatea statelor membre și ale autorităților acestora cu privire la organizarea – inclusiv sistemele de acordare a licențelor de emisie, de autorizare administrativă și impozitare – finanțarea și conținutul programelor; întrucât, în consecință, nu se aduce atingere independenței evoluției culturale a statelor membre și păstrării diversității culturale în interiorul Comunității;
   întrucât este necesar, în interiorul pieței comune, ca toate programele difuzate din interiorul Comunității pentru a fi recepționate tot în interiorul Comunității și în special cele destinate recepției într-un alt stat membru să respecte legislația statului membru originar, aplicabile programelor difuzate în scopul de a fi recepționate de către publicul din statul membru respectiv, precum și prevederile prezentei directive;
   întrucât cerința ca statul membru originar să verifice respectarea legislației interne coroborate prin prezenta directivă este suficientă, din punctul de vedere al legislației comunitare, pentru a asigura libera circulație a transmisiilor televizate fără a necesita un control secundar din partea statelor membre receptoare, pe baza acelorași principii; întrucât, cu toate acestea, statul membru receptor poate suspenda temporar, în mod excepțional și în anumite condiții, retransmisia programelor de televiziune difuzate;
   întrucât este esențial pentru statele membre să asigure prevenirea oricărui act care s-ar putea dovedi potrivnic liberei circulații a programelor de televiziune și liberului comerț cu programe de televiziune sau care ar putea promova crearea de poziții dominante care să creeze restricții impuse pluralismului și libertății informației televizate, precum și întregului sector informațional;
   întrucât prezenta directivă, fiind limitată în principal la reglementări privind difuzarea programelor de televiziune, nu aduce atingere actelor de armonizare a legislației comunitare prezente și viitoare, scopul său specific fiind satisfacerea cerințelor obligatorii privind protecția consumatorilor, corectitudinea tranzacțiilor comerciale și concurența loială;
   întrucât coroborarea este cu toate acestea necesară pentru a facilita inițierea și desfășurarea activității de către persoane și industrii producătoare de programe având obiective culturale;
   întrucât cerințele minimale privind toate programele de televiziune comunitare, publice și private pentru producțiile audiovizuale europene sunt un mijloc de promovare a producției, a producției independente și distribuției în industriile menționate anterior și sunt complementare altor instrumente deja existente sau care urmează a fi propuse în favoarea atingerii aceluiași obiectiv;
   întrucât, în consecință, este important să fie promovate piețe cu o dimensiune suficient de mare pentru a permite producțiilor de televiziune din statele membre să își recupereze investițiile necesare nu numai prin stabilirea unor reglementări comune care să deschidă piețele naționale, ci și prin asigurarea pentru producțiile europene, acolo unde este posibil și prin mijloace adecvate, a unei proporții majoritare în cuprinsul programelor de televiziune ale tuturor statelor membre; întrucât, pentru a permite monitorizarea implementării acestor reglementări și atingerea obiectivelor, statele membre înaintează Comisiei un raport privind aplicarea proporțiilor rezervate operelor europene și producțiilor independente la care se face referire în prezenta directivă; întrucât, pentru calcularea acestor proporții, se recomandă luarea în considerare a situației specifice din Republica Elenă și Republica Portugheză; întrucât Comisia trebuie să informeze celelalte state membre asupra acestor rapoarte, care să fie însoțite, acolo unde este cazul, de un aviz care să ia în considerare cu precădere progresul înregistrat în comparație cu anii anteriori, proporția de premiere în cadrul programelor difuzate, circumstanțele specifice noilor posturi de emisie și situația specială a țărilor cu o capacitate redusă de producție audiovizuală sau cu limbi de circulație restrânsă;
   întrucât în aceste scopuri termenul de „opere europene” se recomandă a fi definit fără a îngrădi posibilitatea statelor membre de a stabili o definiție mai detaliată cu privire la posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor, în conformitate cu articolul 3, alineatul (1), cu respectarea legislației comunitare și în spiritul obiectivelor prezentei directive;
   întrucât găsirea unor instrumente și proceduri adecvate, în conformitate cu legislația comunitară, este importantă pentru a promova punerea în aplicare a acestor obiective din perspectiva adoptării unor măsuri adecvate, menite să încurajeze activitatea și dezvoltarea producției și distribuției audiovizuale europene, în special în țările cu o capacitate de producție redusă și cu limbi de circulație restrânsă;
   întrucât planuri naționale de asistență pentru producțiile europene pot fi aplicate în măsura în care acestea se conformează legislației comunitare;
   întrucât angajamentul în favoarea menținerii unei anumite proporții de programe difuzate rezervate producțiilor independente, realizate de producători independenți de posturile de televiziune, va stimula noi surse de producție de televiziune, mai ales crearea de întreprinderi mici și mijlocii; întrucât aceasta va oferi noi oportunități și posibilități de manifestare pentru marketingul talentelor creative din rândul profesiilor culturale și din domeniul cultural; întrucât definiția conceptului de producător independent de către statele membre trebuie să ia în considerare obiectivul enunțat anterior, acordând considerația cuvenită producătorilor de talie mică sau medie permițând autorizarea participării financiare prin intermediului coproducțiilor realizate în cooperare cu filiale ale organizațiilor de televiziune;
   întrucât statele membre trebuie să adopte măsuri pentru a asigura scurgerea unei anumite perioade de timp între premiera unei opere în cinematografe și premiera acesteia la televiziune;
   întrucât, pentru a permite o politică activă în sprijinul unei anumite limbi, statele membre își păstrează libertatea de a stabili reglementări mai detaliate sau mai stricte în special pe baza criteriilor de limbă, atâta timp cât reglementările respective sunt în conformitate cu legislația europeană și mai ales nu sunt aplicabile retransmisiei programelor difuzate originare din alte state membre;
   întrucât, pentru a asigura protejarea completă și eficientă a intereselor consumatorilor în calitatea lor de public de televiziune, este esențial ca publicitatea prin televiziune să se conformeze unui număr de reglementări și standarde minimale și ca statele membre să își poată rezerva dreptul de a stabili reglementări mai detaliate sau mai stricte, iar în anumite împrejurări să stabilească condiții diferite pentru posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor;
   întrucât statele membre, acordând considerația cuvenită legislației comunitare, în cazul programelor difuzate numai pe teritoriul național care nu pot fi recepționate, direct sau indirect, într-unul din statele membre, trebuie să aibă libertatea de a stabili condiții diferite pentru inserarea publicității și limite diferite ale volumului de publicitate pentru a sprijini programele respective;
   întrucât este necesar să fie interzisă orice formă de publicitate prin televiziune care promovează țigările și alte produse din tutun, inclusiv publicitatea care, deși nu menționează direct produsul din tutun, încearcă să eludeze interdicția folosind mărci, simboluri sau alte caracteristici distinctive ale produselor din tutun sau întreprinderi comerciale ale căror activități cunoscute sau principale includ producția sau vânzarea acestor produse;
   întrucât este la fel de necesar să fie interzisă orice formă de publicitate prin televiziune pentru produse medicamentoase și tratamente medicale disponibile numai pe bază de prescripție medicală în statele membre sub a căror jurisdicție se află postul de emisie și să fie introduse criterii stricte privind publicitatea prin televiziune a produselor alcoolice;
   întrucât se are în vedere importanța tot mai mare a sponsorizării pentru finanțarea programelor trebuie stabilite reglementări adecvate în acest sens;
   întrucât este printre altele necesar să fie introduse reglementări referitoare la programele de televiziune și la publicitatea prin televiziune care să protejeze dezvoltarea fizică, mentală și morală a minorilor;
   întrucât, deși posturile de televiziune sunt în mod normal obligate să garanteze faptul că programele prezintă corect fapte și evenimente, totuși este important ca acestora să li se impună obligații specifice referitoare la dreptul la replică sau la despăgubirile echivalente, astfel încât orice persoană ale cărei interese legitime au fost lezate printr-o afirmație făcută în cadrul unui program de televiziune să își poată exercita efectiv acest drept sau să beneficieze de despăgubiri,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   Definiții
   Articolul 1
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „transmisie televizată” înseamnă transmisia inițială, prin cablu sau pe cale aeriană, inclusiv transmisia prin satelit, într-o formă codată sau necodată, a programelor de televiziune, în vederea recepționării acestora de către public. Aceasta include comunicarea programelor între diferite întreprinderi, în scopul transmiterii lor finale către public. Aceasta nu cuprinde serviciile de comunicații care asigură informații sau mesaje pe bază de cerere individuală, cum ar fi telecopierea, băncile de date electronice și alte servicii similare;

               (b)

               „publicitate televizată” înseamnă orice tip de anunț transmis de către o întreprindere publică sau privată în schimbul perceperii unei sume de bani sau a unei forme de compensație similare, în legătură cu o tranzacție, activitate comercială, meșteșug sau profesie, pentru a promova furnizarea de bunuri și servicii, inclusiv proprietăți inamovibile, drepturi și obligații, transmisia făcându-se în schimbul perceperii unei sume de bani.
               Cu excepția motivelor enunțate la articolul 18, aceasta nu include ofertele directe adresate publicului privind vânzarea, cumpărarea sau închirierea de produse sau pentru prestarea de servicii în schimbul perceperii unei sume de bani;

               (c)

               „publicitate mascată” înseamnă reprezentarea prin cuvinte sau imagini a bunurilor, serviciilor, numelui, mărcii sau activității unui producător de bunuri sau furnizor de servicii în cadrul programelor, atunci când o astfel de reprezentare este introdusă în emisiune în scopuri publicitare și poate induce în eroare publicul cu privire la natura sa. Astfel de reprezentări se consideră intenționate mai ales atunci când se fac în schimbul perceperii unei sume de bani sau a unei forme de compensație similară;

               (d)

               „sponsorizare” înseamnă orice contribuție a unei întreprinderi publice sau private neangajate în activități de difuzare a programelor de televiziune sau în producția de opere audiovizuale, la finanțarea programelor de televiziune în vederea promovării numelui, mărcii, imaginii, activităților sau produselor sale.

         CAPITOLUL II
   Prevederi generale
   Articolul 2
   (1)   Fiecare stat membru adoptă măsurile necesare pentru ca toate emisiunile de televiziune transmise

               —

               de către stațiile de emisie aflate sub jurisdicția sa sau

               —

               de către posturile de televiziune care, deși nu se află sub jurisdicția nici unui stat membru, utilizează o frecvență sau o capacitate de satelit acordată de statul membru sau o stație de emisie de la sol spre un satelit situat în statul membru

         să respecte legislația în vigoare pe teritoriul său, aplicabilă emisiunilor adresate publicului.
   (2)   Statele membre garantează libertatea de recepție și nu restricționează retransmisia pe teritoriul lor a emisiunilor de televiziune din alte state membre pentru motivele conținute în domeniile coordonate de prezenta directivă. Statele membre pot suspenda temporar retransmisia emisiunilor de televiziune în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

               (a)

               o emisiune de televiziune provenind dintr-un alt stat membru conține o încălcare manifestă, serioasă și gravă a articolului 22;

               (b)

               în cursul ultimelor 12 luni, stația de emisie a încălcat aceeași prevedere de cel puțin două ori;

               (c)

               statul membru afectat a înștiințat în scris stația de emisie și Comisia asupra presupuselor încălcări și asupra intenției sale de a restricționa retransmisia dacă astfel de încălcări se repetă;

               (d)

               consultările între statul de pe teritoriul căruia se efectuează transmisia și Comisie nu au condus la o rezolvare amiabilă în termen de 15 zile de la data înștiințării specificate la litera (c), iar presupusa încălcare persistă.

         Comisia asigură compatibilitatea suspendării cu legislația comunitară. Comisia are dreptul de a solicita statului membru să pună de urgență capăt suspendării, dacă aceasta se dovedește contrară legislației comunitare. Prezenta prevedere nu aduce atingere aplicării nici unei proceduri, căi de atac sau sancțiuni împotriva încălcărilor constatate de statul membru care deține jurisdicția asupra stației de emisie în chestiune.
   (3)   Prezenta directivă nu se aplică emisiunilor realizate cu scopul de a fi recepționate exclusiv în state altele decât statele membre și care nu sunt recepționate, direct sau indirect, într-unul sau mai multe state membre.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre își păstrează libertatea de a solicita stațiilor de televiziune aflate sub jurisdicția lor să stabilească norme mai detaliate sau mai stricte referitoare la domeniile conținute în prezenta directivă.
   (2)   Folosind mijloace adecvate, statele membre asigură, prin cadrul legislativ propriu, respectarea prevederilor prezentei directive de către posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor.
   CAPITOLUL III
   Promovarea distribuției și producției de programe de televiziune
   Articolul 4
   (1)   În cazul în care acest lucru este posibil și folosind mijloace adecvate, statele membre garantează faptul că stațiile de emisie rezervă operelor europene, în sensul articolului 6, o proporție majoritară din timpul lor de emisie, din care se scade timpul dedicat știrilor, evenimentelor sportive, jocurilor, publicității și serviciilor teletext. Această proporție, având în vedere responsabilitățile de ordin informațional, educațional, cultural și de divertisment ale stației de emisie către publicul său, ar trebui atinsă progresiv, pe baza unor criterii adecvate.
   (2)   În cazul în care proporția stabilită la alineatul (1) nu poate fi atinsă, aceasta nu trebuie să fie sub media valabilă pentru statul membru respectiv în anul 1988.
   Cu toate acestea, în cazul Republicii Elene și al Republicii Portugalia, anul 1988 este înlocuit de anul 1990.
   (3)   Cu începere din data de 3 octombrie 1991, statele membre pun la dispoziția Comisiei, o dată la fiecare 2 ani, un raport privind aplicarea prezentului articol și a articolului 5.
   Raportul cuprinde în special o situație statistică privind atingerea proporției la care se face referire în prezentul articol și în articolul 5, pentru fiecare dintre programele de televiziune care intră în jurisdicția statului membru respectiv, precum și motivele, pentru fiecare caz în parte, de neatingere a acestei proporții precum și măsurile adoptate sau preconizate pentru realizarea ei.
   Comisia informează celelalte state membre și Parlamentul European cu privire la conținutul acestor rapoarte, care sunt însoțite, acolo unde este cazul, de un aviz. Comisia asigură aplicarea prezentului articol și a articolului 5 în conformitate cu prevederile tratatului. În formularea avizului său, Comisia poate lua în considerare cu precădere progresul înregistrat în comparație cu anii anteriori, ponderea premierelor în cadrul programelor difuzate, circumstanțele specifice noilor posturi de emisie și situația specială a țărilor cu o capacitate redusă de producție audiovizuală sau cu limbi de circulație restrânsă.
   (4)   Consiliul analizează modul de aplicare a prevederilor prezentului articol pe baza unui raport din partea Comisiei, însoțit de orice propunere de revizuire considerată necesară, nu mai târziu de sfârșitul celui de-al cincilea an după adoptarea prezentei directive.
   În acest scop, raportul Comisiei ia în considerare cu precădere evoluția pieței comunitare și a contextului internațional, pe baza informațiilor furnizate de statele membre în conformitate cu alineatul (3).
   Articolul 5
   În cazul în care acest lucru este posibil și folosind mijloace adecvate, statele membre garantează că stațiile de emisie rezervă cel puțin 10 % din timpul lor de emisie, din care se scade timpul dedicat știrilor, evenimentelor sportive, jocurilor, publicității și serviciilor teletext sau, ca alternativă, la discreția fiecărui stat membru, cel puțin 10 % din bugetul lor de programe, pentru opere europene create de producători independenți de stațiile de emisie. Această proporție, având în vedere responsabilitățile de ordin informațional, educațional, cultural și de divertisment ale stației de emisie către publicul său, ar trebui atinsă progresiv, pe baza unor criterii adecvate; ea trebuie obținută prin alocarea unei proporții adecvate operelor noi, respectiv a operelor transmise într-un interval de 5 ani după producție.
   Articolul 6
   (1)   În sensul prezentului capitol, „opere europene” înseamnă:

               (a)

               operele originare din statele membre ale Comunității, iar în cazul posturilor de televiziune aflate sub jurisdicția Republicii Federale Germane, operele din teritoriile germane în care Legea de bază nu se aplică și care îndeplinesc condițiile specificate la alineatul (2);

               (b)

               operele originare din state europene terțe care au semnat Convenția europeană a Consiliului Europei privind televiziunea transfrontalieră și care îndeplinesc condițiile specificate la alineatul (2);

               (c)

               operele originare din state europene terțe și care îndeplinesc condițiile specificate la alineatul (3).

         (2)   Operele la care se face referire la alineatul 1 literele (a) și (b) sunt opere realizate în cea mai mare parte cu autori și personal rezident într-unul sau mai multe din statele la care se face referire la alineatul 1 literele (a) și (b), în cazul în care respectă una dintre următoarele trei condiții:

               (a)

               sunt realizate de către unul sau mai mulți producători stabiliți într-unul sau mai multe dintre statele respective sau

               (b)

               producția operelor este supervizată și în esență controlată de către unul sau mai mulți producători stabiliți într-unul sau mai multe dintre statele respective;

               (c)

               contribuția coproducătorilor din statele respective la costurile totale ale coproducției este preponderentă, iar coproducția nu este controlată de unul sau mai mulți producători stabiliți în afara statelor respective.

         (3)   Operele menționate la alineatul 1 litera (c) sunt realizate exclusiv sau în coproducție de către producători stabiliți într-unul sau mai multe din statele europene terțe cu care Comunitatea va încheia acorduri în conformitate cu procedurile prevăzute de tratat, în cazul în care operele respective sunt realizate preponderent cu autori și personal rezident într-unul sau mai multe dintre statele membre.
   (4)   Operele care nu sunt opere europene în sensul alineatului (1), dar sunt realizate preponderent cu autori și personal rezident într-unul sau mai multe dintre statele membre, sunt considerate opere europene într-o proporție depinzând de contribuția co-producătorilor din statele membre la costurile totale de producție.
   Articolul 7
   Statele membre garantează că posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor nu difuzează nici o operă cinematografică, cu excepția cazului în care nu s-a convenit altfel între deținătorii de drepturi și postul de televiziune respectiv, decât după expirarea termenului de doi ani de la premiera operei în cinematografele dintr-unul din statele membre ale Comunității; în cazul operelor cinematografice realizate în coproducție cu postul de televiziune, termenul este de un an.
   Articolul 8
   În cazul în care acest lucru este considerat necesar din motive de politică lingvistică, statele membre pot stabili reglementări mai detaliate sau mai stricte, în special pe baza criteriilor de limbă, pentru anumite posturi de televiziune sau pentru toate posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor, cu respectarea legislației comunitare.
   Articolul 9
   Prezentul capitol nu se aplică posturilor locale de televiziune care nu fac parte dintr-o rețea națională.
   CAPITOLUL IV
   Publicitatea prin televiziune și sponsorizarea
   Articolul 10
   (1)   Publicitatea prin televiziune trebuie să fie identificabilă instantaneu ca atare și separată de restul programului prin mijloace optice și acustice.
   (2)   Spoturile publicitare izolate sunt considerate excepții.
   (3)   Publicitatea nu poate utiliza tehnici subliminale.
   (4)   Publicitatea mascată este interzisă.
   Articolul 11
   (1)   Publicitatea se inserează între programe. În cazul în care sunt îndeplinite condițiile stabilite la alineatele (2)-(5) din prezentul articol, publicitatea poate fi inserată și în timpul unui program, astfel încât să nu prejudicieze integritatea și valoarea programului respectiv, luând în considerare pauzele naturale din cuprinsul acestuia, durata și natura sa și nici interesele deținătorilor de drepturi.
   (2)   În programele care conțin părți autonome, precum și în programele sportive și în evenimentele și reprezentațiile structurate în mod similar, care cuprind pauze, publicitatea se inserează numai între părțile componente ale programului sau în pauze.
   (3)   Transmisia operelor audiovizuale de tipul filmelor de lung metraj sau al filmelor de televiziune (cu excepția serialelor, programelor de divertisment și documentarelor), a căror durată programată depășește 45 de minute, poate fi întreruptă o singură dată la sfârșitul fiecărei perioade complete de 45 de minute. O nouă întrerupere este permisă numai dacă durata programată a acestora depășește cu cel puțin 20 de minute, două sau mai multe perioade complete de câte 45 de minute fiecare.
   (4)   În cazul în care programele, altele decât cele descrise la alineatul (2), sunt întrerupte de publicitate, se recomandă o perioadă de cel puțin 20 de minute între fiecare pauză de publicitate succesivă din cuprinsul programului.
   (5)   În intervalul de difuzare a unui serviciu religios nu se inserează publicitate. Programele de știri și actualități, documentarele, programele religioase și cele pentru copii nu sunt întrerupte de publicitate în cazul în care durata lor programată este de sub 30 de minute. În cazul în care durata lor programată atinge sau depășește 30 de minute, se aplică prevederile alineatului precedent.
   Articolul 12
   Publicitatea prin televiziune nu are dreptul:

               (a)

               să aducă atingere respectului demnității umane;

               (b)

               să includă discriminări pe criterii de rasă, sex sau naționalitate;

               (c)

               să ofenseze convingeri politice sau religioase;

               (d)

               să încurajeze comportamente care prejudiciază sănătatea și siguranța;

               (e)

               să încurajeze comportamente care prejudiciază protecția mediului.

         Articolul 13
   Orice formă de publicitate prin televiziune pentru țigarete și alte produse din tutun este interzisă.
   Articolul 14
   Orice formă de publicitate prin televiziune pentru produse medicamentoase și tratamente medicale disponibile numai pe bază de prescripție medicală în statele membre sub a căror jurisdicție se află postul de emisie este interzisă.
   Articolul 15
   Publicitatea prin televiziune pentru băuturi alcoolice trebuie să respecte următoarele criterii:

               (a)

               să nu vizeze cu precădere minorii și mai ales să nu prezinte minori consumând astfel de băuturi;

               (b)

               să nu stabilească o corelație între consumul de alcool și performanța fizică mărită sau ușurința în conducerea mașinii;

               (c)

               să nu creeze impresia că consumul de alcool favorizează succesul social și sexual;

               (d)

               să nu pretindă că alcoolul posedă calități terapeutice sau că este un stimulent, un sedativ sau un mijloc de rezolvare a conflictelor personale;

               (e)

               să nu încurajeze consumul nemăsurat de alcool și să nu prezinte abstinența sau moderația într-o lumină negativă;

               (f)

               să nu scoată în evidență conținutul ridicat de alcool drept atribut pozitiv al băuturilor.

         Articolul 16
   Publicitatea prin televiziune nu trebuie să afecteze negativ minorii din punct de vedere moral sau fizic și în consecință trebuie să respecte următoarele criterii care să asigure protecția lor:

               (a)

               să nu incite minorii în mod direct la achiziționarea unui produs sau serviciu, exploatând lipsa lor de experiență sau credulitatea;

               (b)

               să nu încurajeze în mod direct minorii să își convingă părinții sau pe alte persoane să cumpere bunurile sau serviciile cărora li se face publicitate;

               (c)

               să nu exploateze încrederea deosebită a minorilor în părinți, cadre didactice sau alte persoane;

               (d)

               să nu prezinte în mod nejustificat minori în situații periculoase.

         Articolul 17
   (1)   Programele de televiziune sponsorizate trebuie să respecte următoarele prevederi:

               (a)

               conținutul și intervalul orar afectat acestora nu pot fi în nici o situație influențate de către sponsor într-un mod care să afecteze responsabilitatea și independența editorială a postului de emisie în raport cu programele;

               (b)

               trebuie să fie identificate cu precizie prin specificarea numelui și mărcii sponsorului la începutul și la sfârșitul programelor;

               (c)

               nu trebuie să încurajeze cumpărarea sau închirierea unor produse sau servicii aparținând sponsorului sau unei terțe părți, mai ales prin referințe promoționale speciale adresate produselor sau serviciilor respective.

         (2)   Programele de televiziune nu pot fi sponsorizate de către persoane fizice sau juridice a căror activitate principală o constituie fabricarea sau vânzarea produselor a căror publicitate este interzisă conform prevederilor articolelor 13 sau 14.
   (3)   Nu pot fi sponsorizate programele de știri și de actualități.
   Articolul 18
   (1)   Volumul publicității nu poate depăși 15 % din timpul de emisie zilnic. Cu toate acestea, procentajul poate crește până la 20 %, pentru a include forme de publicitate cum ar fi ofertele directe adresate publicului referitoare la vânzarea, cumpărarea sau închirierea unor produse sau la prestarea unor servicii, cu condiția ca volumul spoturilor publicitare să nu depășească 15 %.
   (2)   Volumul spoturilor publicitare într-o oră de emisie nu poate depăși 20 %.
   (3)   Fără să aducă atingere prevederilor alineatului (1), formele de publicitate cum ar fi ofertele directe adresate publicului referitoare la vânzarea, cumpărarea sau închirierea unor produse sau la prestarea unor servicii nu pot depăși 1 oră/zi.
   Articolul 19
   Statele membre pot stabili norme mai stricte decât cele prevăzute la articolul 18 cu privire la perioadele de programare și procedurile aplicate difuzării programelor de televiziune pentru posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor, astfel încât să determine un echilibru între cererea de publicitate prin televiziune și interesul public, luând în considerare următoarele:

               (a)

               rolul televiziunii în furnizarea de informații, educație, cultură și divertisment;

               (b)

               protejarea pluralismului informației difuzate prin mass-media.

         Articolul 20
   Fără să aducă atingere prevederilor articolului 3, acordând considerația cuvenită legislației comunitare, statele membre pot stabili condiții altele decât cele prevăzute la articolul 11, alineatele (2)-(5) și la articolul 18 cu privire la emisiunile care se difuzează numai pe teritoriul național și nu pot fi recepționate, direct sau indirect, într-unul sau mai multe state membre.
   Articolul 21
   Prin cadrul legal propriu, statele membre trebuie să asigure luarea de măsuri adecvate împotriva emisiunilor de televiziune care nu respectă prevederile prezentului capitol, pentru a asigura respectarea prezentelor prevederi.
   CAPITOLUL V
   Protecția minorilor
   Articolul 22
   Statele membre trebuie să adopte măsuri adecvate pentru a garanta că emisiunile de televiziune difuzate de posturile de televiziune aflate sub jurisdicția lor nu cuprind programe cu potențialul de a afecta în mod grav dezvoltarea fizică, mentală sau morală a minorilor, în special cele care cuprind pornografie sau violență nejustificată. Prezenta prevedere se extinde și asupra altor programe care prezintă probabilitatea de a afecta dezvoltarea fizică, mentală sau morală a minorilor, cu excepția cazurilor când prin programarea emisiunilor la anumite ore sau prin orice măsuri tehnice se asigură faptul că minorii din zonă, în situații normale, nu vor auzi sau vedea emisiunile respective.
   Statele membre trebuie să garanteze că emisiunile difuzate nu incită la ură pe considerente de rasă, sex, religie sau naționalitate.
   CAPITOLUL VI
   Dreptul la replică
   Articolul 23
   (1)   Fără să aducă atingere altor prevederi de drept civil, administrativ sau penal adoptate de către statele membre, orice persoană fizică sau juridică, indiferent de cetățenie sau naționalitate, ale cărei interese legitime, în special reputația și bunul renume, au fost lezate prin enunțarea unor fapte neadevărate într-un program de televiziune trebuie să beneficieze de dreptul la replică sau de despăgubiri echivalente.
   (2)   Toate stațiile de emisie aflate sub jurisdicția unui stat membru trebuie să acorde dreptul la replică sau despăgubiri echivalente.
   (3)   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a asigura dreptul la replică sau despăgubirile echivalente și determină procedura de urmat pentru exercitarea acestora. În special, asigură trecerea unui interval de timp suficient și faptul că procedurile implementate în favoarea dreptului la replică sau a despăgubirilor echivalente pot fi exercitate corect de orice persoană fizică sau juridică rezidentă sau stabilită în alte state membre.
   (4)   Cererea de exercitare a dreptului la replică sau la despăgubiri echivalente poate fi respinsă dacă replica nu se justifică în conformitate cu condițiile stabilite la alineatul (1), în cazul în care aceasta ar implica un act susceptibil de a fi sancționat, ar angrena responsabilitatea juridică civilă a postului de emisie sau ar depăși standardele decenței publice.
   (5)   O procedură pentru cazurile în care litigiile cu privire la exercitarea dreptului la replică sau despăgubirile echivalente pot fi aduse în atenția tribunalelor va fi stabilită.
   CAPITOLUL VII
   Dispoziții finale
   Articolul 24
   În domeniile pe care prezenta directivă nu le coordonează, nu sunt afectate drepturile și obligațiile statelor membre care decurg din convențiile existente privind telecomunicațiile sau difuziunea.
   Articolul 25
   (1)   Statele membre adoptă acte cu putere de lege și acte administrative necesare pentru respectarea prezentei directive până la 3 octombrie 1991. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern, pe care le adoptă în domeniile reglementate de prezenta directivă.
   Articolul 26
   Cel târziu la sfârșitul celui de-al cincilea an care urmează datei adoptării prezentei directive și la fiecare doi ani după data respectivă, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social un raport privind aplicarea prezentei directive și, după caz, face propuneri suplimentare pentru a o adapta la evoluțiile din domeniul difuzării programelor de televiziune.
   Articolul 27
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 3 octombrie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. DUMAS

      (1)  JO C 179, 17.7.1986, p. 4.

      (2)  JO C 49, 22.2.1988, p. 53 și JO C 158, 26.6.1989.

      (3)  JO C 232, 31.8.1987, p. 29.


title: Directiva 2003/108/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 decembrie 2003 de modificare a Directivei 2002/96/CE privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE)

text:
               15/Volumul 10

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               133

         32003L0108

               L 345/106

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2003/108/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 8 decembrie 2003
   de modificare a Directivei 2002/96/CE privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (1),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor,
   în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               În cursul procedurii de adoptare a Directivei 2002/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE) (3), s-au exprimat îngrijorări cu privire la posibilele implicații financiare ale textului articolul 9 din directiva menționată pentru producătorii de echipamente în cauză.

               (2)

               Cu ocazia reuniunii comitetului de conciliere, la 10 octombrie 2002, cu privire la directiva menționată, Parlamentul European, Consiliul și Comisia și-au manifestat, într-o declarație comună, intenția de a examina de îndată ce este posibil chestiunile privind articolul 9 din directiva menționată în ceea ce privește finanțarea DEEE provenite de la alți utilizatori decât gospodăriile particulare.

               (3)

               În conformitate cu declarația comună, Comisia a examinat implicațiile financiare, pentru producători, ale textului actual al articolul 9 din Directiva 2002/96/CE și a constatat că obligația de preluare a DEEE introduse pe piață în trecut creează o responsabilitate retroactivă care nu a făcut obiectul nici unei dispoziții și care îi poate expune pe anumiți producători unor grave riscuri economice.

               (4)

               Pentru a preveni aceste riscuri, trebuie ca responsabilitatea financiară a colectării, tratării, reutilizării, valorificării și reciclării DEEE provenite de la alți utilizatori decât gospodăriile individuale, introduse pe piață înainte de 13 august 2005, revine producătorilor la furnizarea de produse noi care înlocuiesc produse de tip echivalent sau care asigură aceleași funcții. Atunci când deșeurile nu sunt înlocuite cu produse noi, răspunderea revine acelor utilizatori. Statele membre, producătorii și utilizatorii trebuie să aibă posibilitatea de a adopta măsuri alternative.

               (5)

               Articolul 17 din Directiva 2002/96/CE prevede ca statele membre să adopte actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 13 august 2004. Pentru a evita necesitatea de a modifica legislația adoptată de statele membre la această dată, trebuie ca prezenta directivă să fie adoptată cât mai rapid posibil și să fie transpusă în legislația statelor membre simultan cu Directiva 2002/96/CE.

               (6)

               Directiva 2002/96/CE trebuie modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Articolul 9 din Directiva 2002/96/CE se înlocuiește cu textul următor:

      „Articolul 9
      Finanțarea privind DEEE provenite de la alți utilizatori decât gospodăriile particulare
      (1)   Statele membre asigură ca, până la 13 august 2005, finanțarea costurilor de colectare, tratare, recuperare și eliminare nepoluantă a DEEE provenite de la alți utilizatori decât gospodăriile particulare și generate de produse și introduse pe piață după 13 august 2005.
      Statele membre asigură ca, până la 13 august 2005, pentru DEEE provenite de la produse introduse pe piață înainte de 13 august 2005 («deșeuri istorice»), finanțarea costurilor de gestionare să fie asigurată în conformitate cu paragrafele al treilea și al patrulea.
      În cazul deșeurilor istorice înlocuite cu noi produse echivalente sau cu noi produse care îndeplinesc aceeași funcție, finanțarea costurilor de gestionare este asigurată de producătorii acestor produse la furnizarea acestora. Statele membre pot prevedea, ca soluție alternativă, ca și alți utilizatori decât gospodăriile particulare să participe, de asemenea, parțial sau în totalitate, la finanțarea costurilor de gestionare.
      În cazul altor deșeuri istorice, finanțarea costurilor de gestionare este asigurată de alți utilizatori decât gospodăriile individuale.
      (2)   Fără a aduce atingere dispozițiilor prezentei directive, producătorii și alți utilizatori decât gospodăriile particulare pot încheia acorduri care stabilesc alte metode de finanțare.”

   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 13 august 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 8 decembrie 2003.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         P. COX

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. FRATTINI

      (1)  JO C 234, 30.9.2003, p. 91.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 21 octombrie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 19 noiembrie 2003.

      (3)  JO L 37, 13.2.2003, p. 24.