title: Directiva 2010/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               29.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 283/1

         DIRECTIVA 2010/65/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 20 octombrie 2010
   privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2002/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 februarie 2002 privind formalitățile de raportare pentru navele care sosesc în porturile statelor membre ale Comunității și/sau pleacă din porturile statelor membre ale Comunității (4) impune statelor membre să accepte anumite formulare standardizate (denumite în continuare „formulare FAL”) pentru a facilita traficul, astfel cum au fost stabilite de către Organizația Maritimă Internațională (OMI) prin Convenția privind facilitarea traficului maritim internațional (Convenția FAL), adoptată la 9 aprilie 1965, astfel cum a fost modificată.

               (2)

               În vederea facilitării transportului maritim și a reducerii sarcinilor administrative pentru companiile maritime, este necesară simplificarea și armonizarea în cel mai mare grad posibil a formalităților de raportare impuse de actele juridice ale Uniunii și de statele membre. Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere naturii și conținutului informațiilor solicitate și nu ar trebui să introducă nicio cerință de raportare suplimentară pentru navele cărora nu le revine o astfel de obligație în temeiul legislației aplicabile în statele membre. Prezenta directivă ar trebui să vizeze numai modul în care procedurile de informare pot fi simplificate și armonizate și modul în care informațiile pot fi reunite mai eficient.

               (3)

               Transmiterea datelor solicitate la sosirea în și/sau la plecarea din porturi în temeiul Directivei 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură (5), al Directivei 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime (6), al Regulamentului (CE) nr. 725/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind consolidarea securității navelor și a instalațiilor portuare (7), al Directivei 2009/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind controlul statului portului (8) și, după caz, al Codului maritim internațional pentru mărfuri periculoase adoptat în 1965, cu modificările sale adoptate și intrate în vigoare, vizează informațiile impuse prin formularele FAL. Prin urmare, în cazul în care respectivele informații corespund cerințelor din actelor juridice menționate, ar trebui acceptată furnizarea acestora prin formularele FAL.

               (4)

               Având în vedere dimensiunea mondială a transportului maritim, actele juridice ale Uniunii trebuie să țină seama de cerințele OMI pentru a putea asigura o simplificare.

               (5)

               Statele membre ar trebui să intensifice cooperarea dintre autoritățile competente, cum ar fi autoritățile interne din domeniul vamal, al controlului la frontiere, al sănătății publice și din domeniul transporturilor, pentru a continua simplificarea și armonizarea formalităților de raportare din cadrul Uniunii și pentru a utiliza în cel mai eficient mod sistemele de transmitere electronică a datelor și de schimb de informații, în vederea eliminării, simultane pe cât posibil, a barierelor din domeniul transportului maritim și a realizării unui spațiu european al transportului maritim fără bariere.

               (6)

               Ar trebui să fie disponibile statistici detaliate referitoare la transportul maritim pentru a analiza eficiența și necesitatea măsurilor de politică ce vizează facilitarea traficului maritim în cadrul Uniunii, ținând seama de nevoia de a nu crea cerințe suplimentare inutile referitoare la colectarea de statistici și folosirea pe deplin a Eurostat de către statele membre. În sensul prezentei directive, ar fi important să se colecteze date relevante referitoare la traficul navelor în cadrul Uniunii și/sau la navele care fac escală în porturi din țări terțe sau în zone libere.

               (7)

               Ar trebui să fie mai ușor pentru societățile de transport maritim să beneficieze de statutul de „servicii regulate de transport maritim autorizate” în conformitate cu obiectivul Comunicării Comisiei din 21 ianuarie 2009 intitulată „Comunicare și plan de acțiune în vederea instituirii unui spațiu european de transport maritim fără bariere”.

               (8)

               Mijloacele electronice de transmitere a datelor ar trebui utilizate, de o manieră generală, pentru ansamblul formalităților de raportare, în cel mai scurt timp posibil și cel târziu la 1 iunie 2015, pe baza standardelor internaționale elaborate de Convenția FAL, ori de câte ori este aplicabil. Pentru a simplifica și a accelera transmiterea unor cantități posibil foarte mari de informații, ar trebui utilizate formatele electronice pentru formalitățile de raportare, ori de câte ori este aplicabil. În cadrul Uniunii, practica de a furniza informații prin formulare FAL pe suport de hârtie ar trebui să constituie o excepție și ar trebui să fie acceptată doar pentru o perioadă limitată. Statele membre sunt încurajate să utilizeze mijloace administrative, inclusiv stimulentele economice, pentru a promova utilizarea formatelor electronice. Din motivele menționate, schimbul de informații între autoritățile competente ale statelor membre ar trebui să se realizeze pe cale electronică. Pentru a ajuta la introducerea acestei practici, sistemele electronice trebuie să devină interoperabile într-o mai mare măsură din punct de vedere tehnic și, în măsura posibilului, în același termen, pentru a asigura buna funcționare a spațiului european de transport maritim fără bariere.

               (9)

               Părțile implicate în comerț și transport ar trebui să poată prezenta informații și documente standardizate printr-o interfață electronică unică pentru a îndeplini formalitățile în materie de raportare. Elementele individuale ar trebui să fie prezentate doar o singură dată.

               (10)

               Sistemele SafeSeaNet stabilite la nivel național și la nivelul Uniunii ar trebui să faciliteze primirea, schimbul și distribuirea informațiilor între sistemele de informare ale statelor membre în materie de activități maritime. În vederea facilitării transportului maritim și a reducerii sarcinilor administrative legate de acesta, sistemul SafeSeaNet ar trebui să fie interoperabil cu alte sisteme ale Uniunii pentru formalitățile de raportare. Sistemul SafeSeaNet ar trebui să fie utilizat pentru schimbul suplimentar de informații destinat facilitării transportului maritim. Formalitățile de raportare privind informațiile destinate exclusiv utilizării la nivel național nu ar trebui să fie introduse în sistemul SafeSeaNet.

               (11)

               La adoptarea de noi măsuri la nivelul Uniunii, ar trebui să se asigure faptul că statele membre pot continua să transmită datele pe cale electronică și că nu li se impune utilizarea suportului de hârtie.

               (12)

               Avantajele transmiterii electronice a datelor pot fi exploatate pe deplin numai dacă există o comunicare fluidă și eficientă între SafeSeaNet, e-Customs și sistemele electronice de introducere sau de consultare a datelor. În acest scop, pentru a limita formalitățile administrative, ar trebui utilizate, într-o primă fază, standardele aplicabile în prezent.

               (13)

               Formularele FAL sunt actualizate periodic. Prezenta directivă ar trebui așadar să facă referire la versiunea actuală a acestor formulare. Orice informații solicitate de legislația statelor membre care depășesc cerințele Convenției FAL ar trebui transmise într-un format care urmează să fie dezvoltat pe baza standardelor Convenției FAL.

               (14)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (9), Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (10), Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (11), legislației naționale în domeniul controlului la frontiere pentru statele membre care nu aplică acquis-ul Schengen în materie de control la frontieră și nici Regulamentului (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului vamal comunitar (Codul vamal modernizat) (12).

               (15)

               Pentru ca transmiterea electronică a informațiilor să fie transformată într-o procedură standard și în vederea facilitării transportului maritim, statele membre ar trebui să extindă utilizarea mijloacelor electronice de transmitere a datelor în conformitate cu un calendar adecvat și, în cooperare cu Comisia, ar trebui să discute posibilitatea de a armoniza utilizarea mijloacelor electronice de transmitere a datelor. În acest scop, ar trebui să se țină seama de lucrările Grupului de coordonare la nivel înalt referitoare la sistemul SafeSeaNet, în special la foaia de parcurs privind SafeSeaNet, după ce va fi adoptată, precum și de cerințele concrete de finanțare și, respectiv, de alocare a mijloacelor financiare din partea Uniunii pentru dezvoltarea transmiterii electronice a datelor.

               (16)

               Navele care operează între porturi situate pe teritoriul vamal al Uniunii ar trebui să fie exceptate de la obligația de a transmite informațiile ce figurează în formularele FAL în cazul în care aceste nave nu provin din, nu fac o escală în sau nu se îndreaptă către un port situat în afara acestui teritoriu sau a unei zone libere care face obiectul modalităților de control de tip I în sensul legislației vamale, fără a aduce atingere actelor juridice aplicabile ale Uniunii și informațiilor pe care statele membre le pot solicita pentru a proteja ordinea și securitatea internă și pentru a aplica actele legislative în materie vamală sau fiscală, precum și în materie de imigrare, de mediu sau de sănătate.

               (17)

               Exceptările de la formalitățile administrative ar trebui admise și în funcție de încărcătura unei nave, nu doar de destinația sa și/sau de locul său de plecare. Acest lucru este necesar pentru a garanta reducerea formalităților suplimentare pentru navele care au făcut escală într-un port dintr-o țară terță sau o zonă liberă. Comisia ar trebui să examineze această chestiune în cadrul unui raport cu privire la funcționarea prezentei directive, adresat Parlamentului European și Consiliului.

               (18)

               Se impune introducerea unui nou formular temporar în vederea armonizării informațiilor solicitate prin declarația de siguranță prealabilă prevăzută de Regulamentul (CE) nr. 725/2004.

               (19)

               Cerințele lingvistice naționale reprezintă adeseori un obstacol în calea dezvoltării rețelei de transport costier. Statele membre ar trebui să depună toate eforturile posibile pentru a facilita comunicarea scrisă și orală în cadrul traficului maritim dintre statele membre, în conformitate cu practica internațională, pentru a găsi mijloace de comunicare comune.

               (20)

               Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene referitoare la anexa la prezenta directivă. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți.

               (21)

               Diversele acte juridice ale Uniunii, în temeiul cărora este necesară, de exemplu, îndeplinirea unor formalități de notificare prealabilă la sosirea în porturi, cum ar fi Directiva 2009/16/CE, pot impune termene diferite pentru îndeplinirea acestor formalități de notificare prealabilă. Comisia ar trebui să examineze posibilitatea reducerii și armonizării acestor termene, profitând de progresele continue în materie de prelucrare electronică a datelor în cadrul raportului către Parlamentul European și Consiliu cu privire la funcționarea prezentei directive, raport care ar trebui să conțină, dacă este cazul, o propunere legislativă.

               (22)

               În cadrul raportului către Parlamentul European și Consiliu cu privire la funcționarea prezentei directive, Comisia ar trebui să analizeze măsura în care domeniul de aplicare a prezentei directive, în ceea ce privește simplificarea formalităților administrative aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre ale Uniunii, ar trebui extins la zonele interioare ale acestor porturi, în special la transportul fluvial, pentru a obține un trafic maritim mai rapid și mai fluid în interior și a soluționa durabil congestionarea din porturile maritime și din zonele din preajma acestora.

               (23)

               Având în vedere că obiectivele prezentei directive, și anume facilitarea transportului maritim în mod armonizat pe teritoriul Uniunii, nu pot fi atinse în măsura necesară de către statele membre și, prin urmare, având în vedere dimensiunile și efectelor acțiunii, pot fi mai bine atinse la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective.

               (24)

               Conform jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, atunci când transpunerea unei directive este inutilă din motive geografice, transpunerea acesteia nu este obligatorie. Prin urmare, cerințele prevăzute în prezenta directivă nu sunt relevante pentru statele membre care nu au porturi în care pot face escală navele care intră în domeniul de aplicare a prezentei directive.

               (25)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă contribuie la atingerea obiectivelor Agendei de la Lisabona.

               (26)

               Accesul la SafeSeaNet și la alte sisteme electronice ar trebui să fie reglementat pentru a proteja informațiile comerciale și confidențiale, fără a aduce atingere legislației aplicabile în domeniul protecției datelor comerciale și, în ceea ce privește datele cu caracter personal, Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (13) și Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (14). Statele membre și instituțiile și organismele Uniunii ar trebui să acorde o atenție specială necesității de a proteja informațiile comerciale și confidențiale prin sisteme adecvate de control al accesului.

               (27)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare (15), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele, care să ilustreze, în măsura posibilului, concordanța dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere, și să le facă publice.

               (28)

               Din motive de claritate, Directiva 2002/6/CE ar trebui înlocuită cu prezenta directivă,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Obiectul și domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă are drept obiect simplificarea și armonizarea procedurilor administrative aplicate în sectorul transportului maritim prin transformarea transmiterii electronice a informațiilor în procedură standard și raționalizarea formalităților de raportare.
   (2)   Prezenta directivă se aplică formalităților de raportare aplicabile în domeniul transportului maritim navelor la sosirea în și la plecarea din porturile situate pe teritoriul statelor membre.
   (3)   Prezenta directivă nu se aplică navelor scutite de formalități de raportare.
   Articolul 2
   Definiții
   În înțelesul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:

               (a)

               „formalități de raportare” înseamnă informațiile prevăzute în anexă, informații care, în conformitate cu legislația aplicabilă într-un stat membru, trebuie furnizate în scopuri administrative și procedurale atunci când o navă sosește într-un port sau pleacă dintr-un port aparținând statului membru respectiv;

               (b)

               „Convenția FAL” înseamnă Convenția OMI privind facilitarea traficului maritim internațional, adoptată la 9 aprilie 1965, astfel cum a fost modificată;

               (c)

               „formulare FAL” înseamnă formularele standardizate prevăzute în Convenția FAL;

               (d)

               „navă” înseamnă orice vas sau ambarcațiune maritimă;

               (e)

               „SafeSeaNet” înseamnă sistemul Uniunii de schimb de informații maritime, astfel cum este definit în Directiva 2002/59/CE;

               (f)

               „transmitere electronică a datelor” înseamnă procesul de transmitere a unor informații care au fost deja codate în format digital prin utilizarea unui format structurat modificabil ce poate fi folosit în mod direct pentru stocarea și prelucrarea informatică.

         Articolul 3
   Armonizarea și coordonarea formalităților de raportare
   (1)   Fiecare stat membru adoptă măsuri pentru a asigura faptul că îndeplinirea formalităților de raportare este solicitată într-un mod armonizat și coordonat pe teritoriul său.
   (2)   Comisia, în cooperare cu statele membre, dezvoltă mecanisme pentru armonizarea și coordonarea formalităților de raportare în cadrul Uniunii.
   Articolul 4
   Notificare prealabilă sosirii în porturi
   Sub rezerva unor dispoziții specifice privind notificarea prevăzute de actele juridice ale Uniunii sau de instrumentele juridice internaționale aplicabile transportului maritim și obligatorii pentru statele membre, inclusiv a dispozițiilor privind controlul persoanelor și bunurilor, statele membre se asigură că comandantul sau orice altă persoană autorizată corespunzător de operatorul navei notifică, anterior sosirii într-un port situat într-un stat membru, informațiile cerute prin formalitățile de raportare către autoritatea competentă desemnată de statul membru respectiv:

               (a)

               cu cel puțin 24 de ore în prealabil; sau

               (b)

               cel târziu în momentul în care nava părăsește portul anterior, în cazul în care durata voiajului este mai mică de 24 de ore; sau

               (c)

               dacă portul de escală nu este cunoscut sau este schimbat în timpul voiajului, de îndată ce aceste informații sunt disponibile.

         Articolul 5
   Transmiterea electronică a datelor
   (1)   Statele membre acceptă îndeplinirea formalităților de raportare în format electronic și transmiterea acestora printr-o interfață unică cât mai curând posibil și, în orice caz, cel târziu la 1 iunie 2015.
   Această interfață unică, care conectează SafeSeaNet, e-Customs și alte sisteme electronice, constituie locația în care, în conformitate cu prezenta directivă, toate informațiile sunt declarate o singură dată și sunt puse la dispoziția diverselor autorități competente și a statelor membre.
   (2)   Fără a aduce atingere formatului relevant prevăzut în Convenția FAL, formatul menționat la alineatul (1) respectă articolul 6.
   (3)   Atunci când formalitățile de raportare sunt cerute de actele juridice ale Uniunii și în măsura necesară pentru buna funcționare a interfeței unice instituite în conformitate cu alineatul (1), sistemele electronice menționate la alineatul (1) trebuie să fie interoperabile, accesibile și compatibile cu sistemul SafeSeaNet stabilit în conformitate cu Directiva 2002/59/CE și, dacă este cazul, cu sistemele informatice prevăzute în Decizia nr. 70/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind crearea unui mediu informatizat pentru vamă și comerț (16).
   (4)   Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice privind controlul vamal și la frontieră stabilite în Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 și în Regulamentul (CE) nr. 562/2006, statele membre consultă operatorii economici și informează Comisia cu privire la progresele obținute folosind metodele stabilite în Decizia nr. 70/2008/CE.
   Articolul 6
   Schimbul de date
   (1)   Statele membre se asigură că informațiile primite în conformitate cu formalitățile de raportare prevăzute în temeiul unui act juridic al Uniunii sunt puse la dispoziție în sistemele lor naționale SafeSeaNet și pun la dispoziția altor state membre părțile relevante din aceste informații prin intermediul sistemului SafeSeaNet. Cu excepția cazului în care este prevăzut altfel de un stat membru, aceasta nu se aplică informațiilor primite în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2913/92, al Regulamentului (CEE) nr. 2454/93, al Regulamentului (CE) nr. 562/2006, precum și al Regulamentului (CE) nr. 450/2008.
   (2)   Statele membre se asigură că informațiile primite în conformitate cu alineatul (1) sunt accesibile, la cerere, autorităților naționale relevante.
   (3)   Formatul digital de bază al mesajelor care urmează a fi folosit în sistemele naționale SafeSeaNet în conformitate cu alineatul (1) se stabilește în conformitate cu articolul 22a din Directiva 2002/59/CE.
   (4)   Statele membre pot furniza accesul relevant la informațiile menționate la alineatul (1) fie printr-o interfață națională unică prin intermediul unui sistem de schimb de date electronice, fie prin intermediul sistemelor naționale SafeSeaNet.
   Articolul 7
   Informațiile din formularele FAL
   Statele membre acceptă formularele FAL pentru îndeplinirea formalităților de raportare. Statele membre pot accepta ca informațiile solicitate în temeiul unui act juridic al Uniunii să fie furnizate pe suport de hârtie numai până la 1 iunie 2015.
   Articolul 8
   Confidențialitate
   (1)   Statele membre, în conformitate cu actele juridice aplicabile ale Uniunii sau cu legislația națională, adoptă măsurile necesare pentru a asigura confidențialitatea informațiilor comerciale și a altor informații confidențiale care fac obiectul schimburilor în conformitate cu prezenta directivă.
   (2)   Statele membre garantează, în special, protecția datelor cu caracter comercial colectate în temeiul prezentei directive. În ceea ce privește datele personale, statele membre garantează respectarea Directivei 95/46/CE. Instituțiile și organismele Uniunii garantează respectarea Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
   Articolul 9
   Exceptări
   Statele membre se asigură că navele aflate sub incidența Directivei 2002/59/CE, care operează între porturi situate pe teritoriul vamal al Uniunii, dar care nu provin, nu fac o escală sau nu se îndreaptă către un port situat în afara acestui teritoriu sau a unei zone libere supuse modalităților de control de tip I în sensul legislației vamale, sunt exceptate de la transmiterea informațiilor ce figurează în formularele FAL, fără a aduce atingere actelor juridice ale Uniunii aplicabile și posibilității ca statele membre să solicite datele care figurează în formularele FAL menționate la punctele 1-6 din partea B a anexei la prezenta directivă, necesare pentru protejarea ordinii și securității interne și pentru aplicarea actelor legislative în materie vamală sau fiscală, precum și în materie de imigrare, de mediu sau sanitare.
   Articolul 10
   Procedura de modificare
   (1)   Comisia poate adopta acte delegate, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, referitoare la anexa la prezenta directivă, pentru a garanta că acestea includ orice modificări pertinente realizate de OMI la nivelul formularelor FAL. Aceste amendamente nu au drept efect extinderea domeniului de aplicare a prezentei directive.
   (2)   În ceea ce privește actele delegate menționate la prezentul articol se aplică procedurile stabilite la articolele 11, 12 și 13.
   Articolul 11
   Exercitarea competențelor delegate
   (1)   Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 10 este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani de la 18 noiembrie 2010. Comisia raportează cu privire la competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de sfârșitul perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă, în conformitate cu articolul 12.
   (2)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
   (3)   Competența de a adopta acte delegate se acordă Comisiei în limitele stabilite la articolele 12 și 13.
   Articolul 12
   Revocarea competențelor delegate
   (1)   Delegarea competențelor menționată la articolul 10 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu.
   (2)   Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce delegarea de competențe informează cealaltă instituție și Comisia în timp util înainte de luarea deciziei finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări, precum și motivele revocării.
   (3)   Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 13
   Prezentarea de obiecții la actele delegate
   (1)   Parlamentul European sau Consiliul pot prezenta obiecții cu privire la un act delegat în termen de două luni de la data notificării.
   La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu două luni.
   (2)   În cazul în care, la expirarea termenului inițial de două luni sau, după caz, a prelungirii acestuia, nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au prezentat obiecții cu privire la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data menționată în cuprinsul său.
   Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare înainte de expirarea termenului inițial de două luni sau, după caz, a prelungirii acestuia, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că au decis să nu prezinte obiecții.
   (3)   În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul se opun actului delegat, acesta nu intră în vigoare. Instituția care prezintă obiecții față de actul delegat prezintă motivele pentru care se opune adoptării actului delegat.
   Articolul 14
   Transpunere
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare în vederea respectării prezentei directive până la 19 mai 2012. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
   Statele membre aplică actele respective de la 19 mai 2012.
   În cazul în care statele membre adoptă respectivele acte, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 15
   Raportare
   Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului până la 19 noiembrie 2013, cu privire la funcționarea prezentei directive, inclusiv cu privire la:

               (a)

               posibilitatea de a extinde simplificările introduse de prezenta directivă la transportul pe căi navigabile interioare;

               (b)

               compatibilitatea sistemului de informare fluvială cu procesul de transmitere electronică a datelor menționat în prezenta directivă;

               (c)

               progresele în materie de armonizare și coordonare a formalităților de raportare realizate în temeiul articolului 3;

               (d)

               fezabilitatea eliminării sau simplificării formalităților pentru navele care au făcut escală într-un port dintr-o țară terță sau o zonă liberă;

               (e)

               datele disponibile referitoare la traficul/mișcările navelor în cadrul Uniunii și/sau la navele care fac escală în porturi din țări terțe sau în zone libere.

         Raportul va fi însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă.
   Articolul 16
   Abrogarea Directivei 2002/6/CE
   Directiva 2002/6/CE se abrogă de la 19 mai 2012. Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 17
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 20 octombrie 2010.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         O. CHASTEL

      (1)  JO C 128, 18.5.2010, p. 131.

      (2)  JO C 211, 4.9.2009, p. 65.

      (3)  Poziția Parlamentului European din 6 iulie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 12 octombrie 2010.

      (4)  JO L 67, 9.3.2002, p. 31.

      (5)  JO L 332, 28.12.2000, p. 81.

      (6)  JO L 208, 5.8.2002, p. 10.

      (7)  JO L 129, 29.4.2004, p. 6.

      (8)  JO L 131, 28.5.2009, p. 57.

      (9)  JO L 302, 19.10.1992, p. 1.

      (10)  JO L 253, 11.10.1993, p. 1.

      (11)  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

      (12)  JO L 145, 4.6.2008, p. 1.

      (13)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

      (14)  JO L 8, 12.1.2001, p. 1.

      (15)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (16)  JO L 23, 26.1.2008, p. 21.

      ANEXĂ

         LISTA FORMALITĂȚILOR DE RAPORTARE MENȚIONATE ÎN PREZENTA DIRECTIVĂ

      A.   Formalități de raportare în temeiul actelor juridice ale Uniunii

      Această categorie de formalități de raportare include informații care sunt furnizate în conformitate cu următoarele dispoziții:

                  1.

                  Notificare pentru navele care sosesc în porturile statelor membre și navele care pleacă din aceste porturi
                  Articolul 4 din Directiva 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime (JO L 208, 5.8.2002, p. 10).

                  2.

                  Verificările la frontiere efectuate asupra persoanelor
                  Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, 13.4.2006, p. 1).

                  3.

                  Notificarea mărfurilor periculoase sau poluante transportate la bord
                  Articolul 13 din Directiva 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime.

                  4.

                  Notificarea deșeurilor și a reziduurilor
                  Articolul 6 din Directiva 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură (JO L 332, 28.12.2000, p. 81).

                  5.

                  Notificarea informațiilor în materie de securitate
                  Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 725/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind consolidarea securității navelor și a instalațiilor portuare (JO L 129, 29.4.2004, p. 6).
                  Până la adoptarea unui formular armonizat la nivel internațional, pentru transmiterea informațiilor solicitate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 725/2004 se utilizează formularul prevăzut în apendicele la prezenta anexă. Formularul poate fi transmis electronic.

                  6.

                  Declarația sumară de sosire
                  Articolul 36a din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, 19.10.1992, p. 1) și articolul 87 din Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului vamal comunitar (Codul vamal modernizat) (JO L 145, 4.6.2008, p. 1).

            B.   Formulare FAL și formalități în temeiul instrumentelor juridice internaționale

      Această categorie de formalități de raportare include informațiile care sunt puse la dispoziție în conformitate cu Convenția FAL și cu alte instrumente juridice internaționale relevante.

                  1.

                  Formularul FAL nr. 1: Declarație generală

                  2.

                  Formularul FAL nr. 2: Declarație de încărcătură

                  3.

                  Formularul FAL nr. 3: Declarație privind proviziile de bord

                  4.

                  Formularul FAL nr. 4: Declarație privind efectele echipajului

                  5.

                  Formularul FAL nr. 5: Lista echipajului

                  6.

                  Formularul FAL nr. 6: Lista pasagerilor

                  7.

                  Formularul FAL nr. 7: Mărfuri periculoase

                  8.

                  Declarația maritimă de sănătate

            C.   Orice legislație națională relevantă

      Statele membre pot include în această categorie informațiile care sunt furnizate în temeiul propriilor legislații naționale. Respectivele informații sunt transmise prin mijloace electronice.

         Apendice
         FORMULAR INFORMAȚII DE SECURITATE ANTERIOR SOSIRII NAVEI VALABIL PENTRU TOATE NAVELE, ÎNAINTE DE SOSIREA ÎN PORTUL UNUI STAT MEMBRU AL UE
         [Regula 9 din capitolul XI-2 al Convenției Internaționale privind Siguranța Vieții pe Mare din 1974 (SOLAS) și articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 725/2004]

                     Date despre navă și date de contact

                     Număr OMI

                     Denumirea navei

                     Portul de înmatriculare

                     Statul de pavilion

                     Tipul navei

                     Indicativ radio

                     Tonaj brut

                     Numere de apel Inmarsat (dacă există)

                     Denumirea companiei și numărul de identificare al companiei

                     Agentul de securitate (CSO) al companiei și detalii de contact 24/24 ore

                     Portul de sosire

                     Instalația portuară de sosire (dacă este cunoscută)

                     Informații despre port și instalația portuară

                     Data și ora estimate pentru sosirea navei în port (ETA)

                     Scopul principal al escalei

                     Informații solicitate prin regula 9.2.1 din capitolul XI-2 al Convenției SOLAS

                     Nava deține un certificat internațional de securitate a navei (ISSC)?

                     DA

                     ISSC

                     NU – de ce nu?

                     Emis de [denumirea administrației sau a organismului de securitate recunoscut (RSO)]

                     Data expirării (zz/ll/aaaa)

                     Nava are un plan de securitate (SSP) aprobat?

                     DA

                     NU

                     Nivelul de securitate la care funcționează nava în prezent?

                     Securitate Nivelul 1

                     Securitate Nivelul 2

                     Securitate Nivelul 3

                     Localizarea navei la momentul întocmirii prezentului raport

                     Enumerați ultimele zece escale la instalații portuare, în ordine cronologică (începând cu cea mai recentă):

                     Nr.

                     Data sosirii (zz/ll/aaaa)

                     Data plecării (zz/ll/aaaa)

                     Portul

                     Țara

                     UN/LOCODE
                     (dacă este disponibil)

                     Instalație portuară

                     Nivel de securitate

                     1

                     SL =

                     2

                     SL =

                     3

                     SL =

                     4

                     SL =

                     5

                     SL =

                     6

                     SL =

                     7

                     SL =

                     8

                     SL =

                     9

                     SL =

                     10

                     SL =

                     Nava a luat măsuri de securitate suplimentare sau speciale, în afară de cele din SSP aprobat?
                     Dacă răspunsul este DA, indicați mai jos măsurile de securitate suplimentare sau speciale luate de navă.

                     DA

                     NU

                     Nr.
                     (idem anterior)

                     Măsuri de securitate suplimentare sau speciale luate de navă

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Enumerați activitățile între nave, în ordine cronologică (începând cu cea mai recentă), desfășurate în timpul ultimelor zece escale la instalațiile portuare menționate. Extindeți tabelul de mai jos sau continuați pe o altă pagină dacă este cazul – introduceți numărul total al activităților între nave:

                     Procedurile de securitate a navei specificate în SSP aprobat au fost menținute în timpul tuturor acestor activități între nave?
                     Dacă NU, prezentați în ultima coloană de mai jos detalii cu privire la măsurile de securitate alternative aplicate.

                     DA

                     NU

                     Nr.

                     Data sosirii (zz/ll/aaaa)

                     Data plecării (zz/ll/aaaa)

                     Localizare sau longitudine și latitudine

                     Activitate între nave

                     Măsuri de securitate alternative aplicate

                     1

                     2

                     3

                     4

                     5

                     6

                     7

                     8

                     9

                     10

                     Descriere generală a mărfurilor de la bordul navei

                     Nava transportă substanțe periculoase ca marfă încadrată în una dintre clasele 1, 2.1, 2.3, 3, 4.1, 5.1, 6.1, 6.2, 7 sau 8 din codul IMDG?

                     DA

                     NU

                     Dacă DA, confirmați dacă „Manifestul privind mărfurile periculoase” (sau un extras pertinent) este anexat

                     Confirmați dacă este anexată o listă a membrilor echipajului

                     DA

                     Confirmați dacă este anexată o listă a pasagerilor

                     DA

                     Alte informații privind securitatea

                     Există vreun aspect de securitate pe care doriți să îl raportați?

                     DA

                     Prezentați detalii:

                     NU

                     Agentul navei la portul de destinație propus

                     Nume:

                     Detalii de contact (nr. tel):

                     Identificarea persoanei care furnizează informațiile

                     Titlu sau funcție (bifați mențiunea care nu se aplică)
                     Comandant/SSO/CSO/Agentul navei (idem anterior)

                     Nume:

                     Semnătură:

                     Data/ora/locul completării formularului


title: Directiva Consiliului din 27 noiembrie 1989 de modificare a Directivei 80/181/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la unitățile de măsură

text:
               13/Volumul 09

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               199

         31989L0617

               L 357/28

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 27 noiembrie 1989
   de modificare a Directivei 80/181/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la unitățile de măsură
   (89/617/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Directiva 80/181/CEE (4), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/1/CEE (5), prevede stabilirea unei date definitive pentru utilizarea unităților de măsură din sistemul imperial legale specificate în capitolul III din anexa la aceasta; întrucât, pentru unele unități de măsură din sistemul imperial și pentru utilizări specifice, a apărut necesitatea de a permite statelor membre în cauză să stabilească data corespunzătoare până la care unitățile respective devin unități de măsură legale;
   întrucât articolul 3 alineatul (5) din Directiva 80/181/CEE permite stabilirea unor noi date finale pentru utilizarea indicațiilor suplimentare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 80/181/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1, literele (b) și (c) se înlocuiesc cu următorul text:

                           „(b)

                           cele enumerate în capitolul II din anexă doar în acele state membre în care au fost autorizate la 21 aprilie 1973 și până la o dată ce urmează să fie stabilită de statele membre respective;

                           (c)

                           cele enumerate în capitolul III din anexă doar în acele state membre în care au fost autorizate la 21 aprilie 1973 și până la o dată ce urmează să fie stabilită de statele membre respective. Această dată nu poate să depășească 31 decembrie 1994;

                           (d)

                           cele enumerate în capitolul IV din anexă doar în acele state membre în care au fost autorizate la 21 aprilie 1973 și până la o dată ce urmează să fie stabilită de statele membre respective. Această dată nu poate să depășească 31 decembrie 1999.”

               2.

               La articolul 3:

                           —

                           la alineatul (2), „31 decembrie 1989” se înlocuiește cu „31 decembrie 1999”;

                           —

                           alineatul (5) se elimină.

               3.

               La articolul 5, „1 martie 1974” se înlocuiește cu „15 mai 1983”.

               4.

               La articolul 6, al doilea paragraf se elimină.

               5.

               Anexa se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Capitolul II se înlocuiește cu următorul text:
                           „CAPITOLUL II
                           UNITĂȚILE DE MĂSURĂ LEGALE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 1 LITERA (B), ADMISE DOAR PENTRU ANUMITE UTILIZĂRI

                                       Domeniul de aplicare

                                       Unitate

                                       Denumire

                                       Valoare aproximativă

                                       Simbol

                                       Indicatoare rutiere, măsurarea distanței și a vitezei

                                       milă

                                       1 milă =

                                       1 609 m

                                       mile

                                       iard

                                       1 yd =

                                       0,9144 m

                                       yd

                                       picior

                                       1 ft =

                                       0,3048 m

                                       ft

                                       țol

                                       1 in =

                                       2,54 × 10-2 m

                                       in

                                       Bere și cidru sub presiune; lapte în recipiente returnabile

                                       pintă

                                       1 pt =

                                       0,5683 × 10-3 m3

                                       pt

                                       Cadastru

                                       acru

                                       1 ac =

                                       4 047 m2

                                       ac

                                       Tranzacție cu metale prețioase

                                       uncie carat

                                       1 oz tr =

                                       31,10 × 10-3 kg

                                       oz tr

                                 Până la data ce urmează să fie stabilită conform articolului 1 litera (b), unitățile enumerate în prezentul capitol pot fi combinate cu fiecare din celelalte unități sau cu cele din capitolul I, pentru a forma unități compuse.”;

                           (b)

                           unitatea „stânjen” se elimină din capitolul III;

                           (c)

                           se adaugă următorul capitol:
                           „CAPITOLUL IV
                           UNITĂȚILE DE MĂSURĂ LEGALE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 1 LITERA (D) ADMISE DOAR ÎN DOMENII SPECIALE

                                       Domeniul de aplicare

                                       Unitate

                                       Denumire

                                       Valoare aproximativă

                                       Simbol

                                       Navigație maritimă

                                       stânjen

                                       1 stânjen =

                                       1,829 m

                                       fm

                                       Bere, cidru, ape, limonade și sucuri de fructe în recipiente returnabile

                                       pintă

                                       1 pintă =

                                       0,5683 × 10-3 m3

                                       pt

                                       uncie lichidă

                                       1 uncie lichidă =

                                       28,41× 10-6 m3

                                       fl. oz

                                       Băuturi spirtoase

                                       gill

                                       1 gill =

                                       0,142 × 10-3 m3

                                       gill

                                       Produse vândute în vrac

                                       uncie
                                       (avoir dupois)

                                       1 uncie =

                                       28,35 × 10-3 kg

                                       oz

                                       livră

                                       1 livră =

                                       0,4536 kg

                                       lb

                                       Distribuție de gaz

                                       therm

                                       1 therm =

                                       105,506 × 106 J

                                       therm

                                 Până la data ce urmează să fie stabilită conform articolului 1 litera (d), unitățile enumerate în prezentul capitol pot fi combinate cu fiecare din celelalte unități sau cu cele din capitolul I, pentru a forma unități compuse.”

         Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de cel mult 24 de luni de la notificarea acesteia (6).
   Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Fără a aduce atingere Directivei 80/181/CEE, după data de 31 decembrie 1989 statele membre autorizează sau continuă să permită utilizarea indicațiilor suplimentare menționate la articolul 3 din directiva menționată anterior.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 noiembrie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. DUMAS

      (1)  JO C 31, 7.2.1989, p. 7.

      (2)  JO C 120, 16.5.1989, p. 73;

      JO C 291, 20.11.1989.

      (3)  JO C 159, 26.6.1989, p. 3.

      (4)  JO L 39, 15.2.1980, p. 40.

      (5)  JO L 2, 3.1.1985, p. 11.

      (6)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 30 noiembrie 1989.


title: Council Directive 80/777/EEC of 15 July 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the exploitation and marketing of natural mineral waters

text:
               13/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               117

         31980L0777

               L 229/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 15 iulie 1980
   de apropiere a legislațiilor statelor membre privind exploatarea și comercializarea apelor minerale naturale
   (80/777/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât legislațiile statelor membre definesc apele minerale naturale; întrucât, referitor la acest subiect, sunt adoptate definiții care diferă în cadrul Comunității; întrucât aceste legislații stabilesc condițiile în care apele minerale naturale sunt recunoscute ca atare și determină condițiile de exploatare a izvoarelor; întrucât acestea prevăd norme speciale suplimentare pentru comercializarea apelor respective;
   întrucât diferențele dintre aceste legislații împiedică libera circulație a apelor minerale naturale, creând situații de concurență neloială și afectând, prin urmare, în mod direct, realizarea și funcționarea pieței comune;
   întrucât, în acest caz special, eliminarea acestor bariere poate genera, pentru fiecare stat membru, obligația de a permite comercializarea pe teritoriul său a apelor minerale naturale recunoscute ca atare de către fiecare dintre celelalte state membre, precum și stabilirea de norme comune cu privire, în special, la cerințele microbiologice care trebuie îndeplinite și la condițiile în care denumirile specifice trebuie utilizate pentru anumite ape minerale;
   întrucât, până la încheierea acordurilor privind recunoașterea de comun acord a apelor minerale naturale între Comunitate și țările terțe, trebuie stabilite condițiile în care, până la punerea în aplicare a acordurilor amintite, poate fi permisă intrarea în Comunitate a produselor similare importate din țările terțe ca ape minerale naturale;
   întrucât trebuie să se asigure că apele minerale naturale păstrează în stadiul de comercializare acele caracteristici care le-au permis să fie recunoscute ca atare; întrucât recipientele utilizate la ambalarea acestora ar trebui să aibă, prin urmare, sisteme de închidere corespunzătoare;
   întrucât, cu privire la etichetare, apele minerale naturale sunt supuse normelor generale stabilite prin Directiva 79/112/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind etichetarea, prezentarea și publicitatea alimentelor destinate vânzării către consumatorul final (4); întru cât prezenta directivă poate fi, prin urmare, limitată la stabilirea de completări și derogări necesare la respectivele norme generale;
   întrucât, cu scopul de a simplifica și urgenta procedura, ar trebui să se încredințeze Comisiei sarcina de a adopta măsuri de punere în aplicare tehnică, în special definirea procedurii de prelevare a probelor și a metodelor de analiză necesare pentru verificarea compoziției apelor minerale naturale;
   întrucât, în toate cazurile în care Consiliul încredințează Comisiei responsabilitatea de punere în aplicare a normelor stabilite privind alimentele destinate consumului uman, ar trebui prevăzută o procedură care să instituie o cooperare strânsă între statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru produsele alimentare, instituit prin Decizia 69/414/CEE (5),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă se referă la apele extrase de pe teritoriul unui stat membru și recunoscute de către autoritatea competentă a statului membru respectiv ca ape minerale naturale care îndeplinesc prevederile din partea I din anexa I.
   (2)   Prezenta directivă se referă, de asemenea, la apele extrase de pe teritoriul unei țări terțe, importate în Comunitate și recunoscute ca ape minerale naturale de către autoritatea competentă a unui stat membru.
   Apele menționate la alineatul (1) pot fi recunoscute ca atare numai în cazul în care autoritatea competentă din țara de extracție a atestat faptul că ele îndeplinesc cerințele din partea I din anexa I și că se efectuează controale regulate privind aplicarea prevederilor punctului 2 din anexa II.
   Valabilitatea atestării menționate la al doilea paragraf nu poate depăși o perioadă de doi ani. Nu va fi necesară repetarea procedurii de recunoaștere menționate la primul paragraf în cazul în care atestarea este reînnoită înainte de încheierea perioadei amintite.
   (3)   Prezenta directivă nu se aplică:

               —

               apelor care sunt produse medicinale în sensul Directivei 65/65/CEE (6);

               —

               apelor minerale naturale utilizate ca sursă în scopuri curative în stațiunile termale sau hidrominerale.

         (4)   Motivele pentru acordarea recunoașterii menționate la alineatele (1) și (2) se declară în formă corespunzătoare de către autoritatea competentă din statul membru și fac obiectul unei publicații oficiale.
   (5)   Fiecare stat membru informează Comisia asupra cazurilor în care recunoașterea menționată la alineatele (1) și (2) a fost acordată sau retrasă. Lista apelor minerale recunoscute ca atare se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că numai apele menționate la articolul 1 care respectă prevederile prezentei directive pot fi comercializate ca ape minerale naturale.
   Articolul 3
   Izvoarele de ape minerale naturale pot fi exploatate, iar apele acestora pot fi îmbuteliate numai în conformitate cu anexa II.
   Articolul 4
   (1)   Apa minerală naturală, în starea sa de la sursă, nu poate fi supusă altor metode de tratare sau adăugării de alte substanțe în afară de:

               (a)

               separarea elementelor sale instabile, cum ar fi componentele de fier și sulf, prin filtrare sau decantare, precedate eventual de oxigenare, în măsura în care această metodă de tratare nu alterează compoziția apei privind constituenții săi esențiali care îi conferă proprietățile respective;

               (b)

               eliminarea totală sau parțială a dioxidului de carbon liber prin metode exclusiv fizice;

               (c)

               introducerea sau reintroducerea de dioxid de carbon în conformitate cu condițiile stabilite în partea III din anexa I.

         (2)   Se interzic, în special, orice metodă de dezinfecție, indiferent de mijloacele utilizate sub rezerva alineatului (1) litera (c), adăugarea de elemente bacteriostatice sau oricare altă metodă de tratare care ar putea modifica numărul de microorganisme viabile din apele minerale naturale.
   (3)   Alineatul (1) nu reprezintă un obstacol în calea utilizării apelor minerale naturale la fabricarea băuturilor răcoritoare.
   Articolul 5
   (1)   Numărul total de microorganisme reactivate dintr-o apă minerală naturală la sursă corespunde numărului normal de microorganisme viabile și se furnizează dovezi suficiente privind protecția sursei împotriva contaminărilor de orice fel. Acest număr total de microorganisme se determină în conformitate cu condițiile stabilite la punctul 1.3.3 din partea II din anexa I.
   După îmbuteliere, numărul total de microorganisme la sursă nu poate depăși 100 pe mililitru la o temperatură de 20 - 22 °C în 72 de ore pe agar-agar sau pe un amestec agar-gelatină și 20 pe mililitru la 37 °C în 24 de ore pe agar-agar. Numărul total de microorganisme se măsoară într-un interval de 12 ore de la îmbuteliere, apa fiind păstrată la 4 °C ± 1 °C pe durata celor 12 ore.
   La sursă, aceste valori nu ar trebui, în mod normal, să depășească 20 pe mililitru la o temperatură de 20 - 22 °C în 72 de ore și, respectiv, 5 pe mililitru la 37 °C în 24 de ore, cu mențiunea că acestea trebuie considerate cifre de referință și nu concentrații maxime permise.
   (2)   La sursă și în timpul comercializării sale, o apă minerală naturală nu conține următoarele:

               (a)

               paraziți și microorganisme patogene;

               (b)

                  Escherichia coli și alte bacterii coliforme și streptococi fecali în orice probă de 250 ml examinată;

               (c)

               bacterii anaerobe sporulate sulfito-reducătoare în orice probă de 50 ml examinată;

               (d)

                  Pseudomonas aeruginosa în orice probă de 250 ml examinată.

         (3)   Fără a aduce atingere alineatelor (1) și (2) și condițiilor de exploatare stabilite la anexa II, în stadiul de comercializare:

               —

               numărul total de microorganisme reactivate dintr-o apă minerală naturală poate fi doar acela care rezultă din creșterea normală a conținutului de bacterii pe care l-a avut la sursă;

               —

               apa minerală naturală nu poate conține nici un fel de defecte organoleptice.

         Articolul 6
   Toate recipientele utilizate la ambalarea apelor minerale naturale trebuie prevăzute cu sisteme de închidere proiectate pentru a evita orice posibilitate de alterare sau contaminare.
   Articolul 7
   (1)   Denumirea comercială a apelor minerale naturale este „apă minerală naturală” sau, în cazul unei ape minerale naturale carbogazoase în conformitate cu definiția din partea III din anexa I, după caz, „apă minerală naturală, natural carbogazoasă”, „apă minerală naturală îmbogățită cu dioxid de carbon de la sursă” sau „apă minerală naturală carbogazificată”.
   Denumirea comercială a apelor minerale naturale care au fost supuse oricăror metode de tratare menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (b) se completează, după caz, cu indicațiile „decarbogazificată integral” sau „decarbogazificată parțial”.
   (2)   Etichetarea apelor minerale naturale conține, de asemenea, următoarele informații obligatorii:

               (a)

                           —

                           mențiunea: „compoziție în conformitate cu rezultatele analizei recunoscute oficial din … (data analizei)”
                           sau

                           —

                           declararea compoziției analitice prezentând constituenții săi caracteristici;

               (b)

               locul în care este exploatat izvorul și denumirea acestuia.

         (3)   Statele membre pot, de asemenea:

               (a)

               să mențină prevederile prin care se cere indicarea țării de origine, deși aceste informații nu pot fi cerute în cazul apelor minerale naturale de la un izvor de pe teritoriul Comunității;

               (b)

               să introducă prevederi prin care se cer informații privind orice fel de metodă de tratare prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a).

         Articolul 8
   (1)   Denumirea localității, cătunului sau a locului pot apărea în formularea din denumirea comercială, cu mențiunea că se referă la o apă minerală naturală al cărei izvor este exploatat la locul indicat de acea descriere și cu mențiunea că aceasta nu induce în eroare privind locul de exploatare a izvorului.
   (2)   Se interzice comercializarea apelor minerale naturale de la unul și același izvor sub mai multe descrieri comerciale.
   (3)   În cazul în care etichetele sau inscripționările de pe recipientele în care sunt oferite spre vânzare apele minerale naturale includ o descriere comercială diferită de denumirea izvorului sau a locului său de exploatare, acest loc sau denumirea izvorului vor fi indicate în caractere de cel puțin o dată și jumătate înălțimea și lățimea celui mai mare dintre caracterele utilizate în respectiva denumire comercială.
   Alineatul (1) se aplică mutatis mutandisși în același spirit în ceea ce privește importanța atribuită denumirii izvorului sau locului de exploatare a acestuia, privind denumirea comercială utilizată în publicitate, indiferent sub ce formă, la apele minerale naturale.
   Articolul 9
   (1)   Se interzice, atât pe ambalaje și etichete, cât și în publicitatea de orice fel, utilizarea de mențiuni, denumiri, mărci comerciale, ilustrații sau alte indicații simbolice sau nu, care:

               (a)

               în cazul unei ape minerale naturale, sugerează o caracteristică pe care apa nu o posedă, în special privind originea sa, data autorizării de exploatare a acesteia, rezultatele analizelor sau orice trimiteri similare la garanțiile de autenticitate;

               (b)

               în cazul apei potabile ambalate în recipiente care nu îndeplinesc prevederile din partea I din anexa I, pot duce la confundarea cu o apă minerală naturală, în special mențiunea „apă minerală”.

               (2)

                           (a)

                           Se interzic toate indicațiile care atribuie unei ape minerale naturale proprietăți referitoare la prevenirea, tratarea sau vindecarea unei boli umane.

                           (b)

                           Cu toate acestea, indicațiile menționate în anexa III la prezenta directivă sunt autorizate în cazul în care întrunesc criteriile relevante stabilite în anexa menționată sau, în absența acesteia, criteriile stabilite în prevederile de drept intern și cu mențiunea că au fost elaborate în baza analizelor fizico-chimice și, după caz, farmacologice, fiziologice și clinice realizate în conformitate cu metodele științifice recunoscute în conformitate cu punctul 2 din partea I din anexa I.

                           (c)

                           Statele membre pot autoriza indicațiile „stimulează digestia”, „poate facilita funcțiile hepato-biliare” sau indicații similare. Acestea pot autoriza, de asemenea, includerea altor indicații, cu mențiunea că acestea nu contravin principiilor prevăzute la litera (a) și sunt compatibile cu cele prevăzute la litera (b).

         (3)   Statele membre pot adopta prevederi privind informațiile atât de pe ambalaje sau etichete, cât și din publicitate, referitoare la posibilitatea utilizării apelor minerale naturale la alimentarea sugarilor. Prevederile de acest tip pot viza, de asemenea, proprietățile apei care determină utilizarea informației amintite.
   Statele membre care intenționează să adopte astfel de măsuri informează din timp celelalte state membre și Comisia cu privire la acestea.
   (4)   În termen de trei ani cel târziu de la notificarea prezentei directive, Comisia prezintă Consiliului un raport și, după caz, propuneri corespunzătoare privind aplicarea prevederilor menționate la punctul 1.2.12 din partea II din anexa I.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că nu este împiedicată comercializarea apelor minerale naturale care respectă definițiile și normele stabilite de prezenta directivă prin aplicarea dispozițiilor de drept intern nearmonizate privind proprietățile, compoziția, condițiile de exploatare, ambalarea sau etichetarea apelor minerale naturale sau a alimentelor, în general.
   (2)   Alineatul (1) nu se aplică dispozițiilor de drept intern nearmonizate, justificate în baza următoarelor:

               —

               protecția sănătății publice;

               —

               prevenirea fraudei, cu excepția cazurilor în care aceste dispoziții pot împiedica aplicarea definițiilor și normelor prevăzute de prezenta directivă;

               —

               protecția proprietății industriale și comerciale, indicațiile privind sursa, denumirea de origine și prevenirea concurenței neloiale.

         Articolul 11
   Procedurile de prelevare a probelor și metodele de analiză necesare pentru verificarea caracteristicilor microbiologice menționate la articolul 5 și caracteristicile privind compoziția menționate la punctul 1.2 din partea II din anexa I se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12.
   Articolul 12
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura stabilită de prezentul articol, problema se prezintă Comitetului permanent pentru produsele alimentare (denumit în continuare „comitet”) de către președintele său din proprie inițiativă sau la cererea unui reprezentant al unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă Comitetului un proiect de măsuri care urmează a fi luate. Comitetul își dă avizul asupra proiectului într-un termen pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența problemei. Avizele se adoptă cu o majoritate de 41 de voturi, voturile statelor membre fiind ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile prevăzute, în cazul în care acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului.

                           (b)

                           În cazul în care măsurile prevăzute nu sunt în conformitate cu avizul comitetului sau în care avizul nu este dat, Comisia înaintează de îndată Consiliului o propunere privind măsurile care urmează a fi luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.

                           (c)

                           În cazul în care la expirarea celor trei luni de la data la care i-a fost înaintată propunerea, Consiliul nu hotărăște, Comisia adoptă măsurile propuse.

         Articolul 13
   Articolul 12 se aplică pe o perioadă de 18 luni de la data la care comitetul a fost pentru prima dată informat în conformitate cu articolul 12 alineatul (1).
   Articolul 14
   Prezenta directivă nu se aplică apelor minerale naturale destinate exportului către țări terțe.
   Articolul 15
   Statele membre își modifică legislația, după caz, pentru a se conforma prezentei directive și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Legislația astfel modificată se aplică astfel încât:

               —

               să permită comercializarea produselor în conformitate cu prezenta directivă în termen de cel mult doi ani de la notificarea sa;

               —

               să interzică comercializarea produselor neconforme cu prezenta directivă în termen de patru ani de la notificarea sa.

         Articolul 16
   Prezenta directivă se aplică și departamentelor franceze de peste mări.
   Articolul 17
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 15 iulie 1980.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. SANTER

      (1)  JO C 69, 11.6.1970, p. 14.

      (2)  JO C 45, 10.5.1971, p. 5.

      (3)  JO C 36, 19.4.1971, p. 14.

      (4)  JO 33, 8.2.1979, p. 1.

      (5)  JO 291, 19.11.1969, p. 9.

      (6)  JO 22, 9.2.1965, p. 369/65.
   ANEXA I
   I.   DEFINIȚIE
   1.   „Apa minerală naturală” este apa pură din punct de vedere microbiologic, în sensul articolului 5, care își are originea într-o pânză freatică sau într-un zăcământ acvifer subteran și care provine de la un izvor prevăzut cu robinete la una sau mai multe ieșiri naturale sau forate.
   Apa minerală naturală poate fi distinsă clar de apa de băut obișnuită:

               (a)

               prin natura sa, care se caracterizează prin componenți minerali, oligoelemente sau alți constituenți și, după caz, prin anumite efecte;

               (b)

               prin starea sa primară,

         ambele caracteristici fiind menținute intacte datorită originii subterane a apei de acest tip, care a fost protejată de toate riscurile poluării.
   2.   Aceste caracteristici, care pot conferi apei minerale naturale proprietăți favorabile pentru sănătate, ar fi trebuit evaluate:

               (a)

               din următoarele puncte de vedere:

                           1.

                           din punct de vedere geologic și hidrologic;

                           2.

                           fizic, chimic și fizico-chimic;

                           3.

                           microbiologic;

                           4.

                           după caz, farmacologic, fiziologic și clinic;

               (b)

               conform criteriilor enumerate în partea II;

               (c)

               conform metodelor științifice aprobate de autoritatea competentă.

         Analizele menționate la litera (a) punctul 4 pot fi facultative atunci când apa prezintă caracteristici ale compoziției în virtutea cărora a fost considerată apă minerală naturală în statul membru de origine înainte de intrarea în vigoare a prezentei directive. Această situație se referă, în special, la cazul în care apa respectivă conține per kg, atât la sursă, cât și după îmbuteliere, un minimum de 1 000 mg din solidele totale în soluție sau un minimum de 250 mg de dioxid de carbon liber.
   3.   Compoziția, temperatura și alte caracteristici importante ale apei minerale naturale trebuie să rămână stabile în limitele fluctuațiilor naturale; ele nu trebuie să fie afectate, în special, de posibilele variații ale debitului.
   În sensul articolului 5 alineatul (1), conținutul microbiologic normal al apei minerale naturale este numărul populației bacteriene total acceptabil, constatat la sursă înainte de orice tratare, a cărei compoziție calitativă și cantitativă luată în considerare la recunoașterea apei respective se verifică prin analize periodice.
   II.   CERINȚE ȘI CRITERII DE APLICARE A DEFINIȚIEI
   1.1.   Cerințe pentru studiile geologice și hidrologice
   Trebuie să existe o cerință pentru prezentarea următoarelor mențiuni:
   1.1.1.   amplasarea exactă a bazinului de captare cu indicarea altitudinii sale pe o hartă la o scală nu mai mare de 1:1 000;
   1.1.2.   un raport geologic detaliat asupra originii și naturii terenului;
   1.1.3.   stratigrafia stratului hidrogeologic;
   1.1.4.   descrierea operațiunilor de captare;
   1.1.5.   demarcația suprafeței sau detalii privind alte măsuri de protejare a izvoarelor împotriva poluării.
   1.2.   Cerințe privind studiile fizice, chimice și fizico-chimice
   Aceste studii vor stabili:
   1.2.1.   debitul izvorului;
   1.2.2.   temperatura apei la sursă și temperatura înconjurătoare;
   1.2.3.   relația dintre natura terenului și natura și tipul mineralelor din apă;
   1.2.4.   reziduurile uscate la 180 °C și 260 °C;
   1.2.5.   conductivitatea sau rezistivitatea electrică, cu precizarea temperaturii de măsurare;
   1.2.6.   concentrația ionului de hidrogen (pH);
   1.2.7.   anionii și cationii;
   1.2.8.   elementele neionizate;
   1.2.9.   oligoelementele;
   1.2.10.   radioactivitatea apei la sursă;
   1.2.11.   după caz, proporțiile relative de izotopi în elementele constituente ale apei, oxigen (16O-18O) și hidrogen (protiu, deuteriu, tritiu);
   1.2.12.   toxicitatea anumitor elemente constituente ale apei, luând în considerare limitele stabilite pentru fiecare dintre acestea.
   1.3.   Criteriile pentru analizele microbiologice la sursă
   Aceste analize trebuie să includă:
   1.3.1.   demonstrarea absenței paraziților și a microorganismelor patogene;
   1.3.2.   determinarea cantitativă a numărului de microorganisme reactivate indicând contaminarea cu fecale:

               (a)

               absența colilor Escherichia coliși a altor corpuri coliforme în 250 ml la 37 °C și 44,5 °C;

               (b)

               absența streptococilor fecali în 250 ml;

               (c)

               absența bacteriilor anaerobe sporulate sulfito-reducătoare în 50 ml;

               (d)

               absența Pseudomonas aeruginosa în 250 ml;

         1.3.3.   determinarea numărului total de microorganisme reactivate per ml de apă:

               (a)

               la 20 - 22 °C în 72 de ore pe agar-agar sau pe un amestec agar-gelatină;

               (b)

               la 37 °C în 24 ore pe agar-agar.

         1.4.   Cerințele privind analizele clinice și farmacologice
   1.4.1.   Analizele, care trebuie efectuate în conformitate cu metodele recunoscute științific, ar trebui adaptate caracteristicilor speciale ale apei minerale naturale și efectelor sale asupra organismului uman, cum ar fi diureza, funcțiile gastrice și intestinale, compensarea deficitelor minerale.
   1.4.2.   Stabilirea consistenței și concordanței unui număr considerabil de observații clinice poate, după caz, să înlocuiască analizele menționate la punctul 1.4.1. Analizele clinice pot înlocui în anumite cazuri analizele menționate la punctul 1.4.1, cu mențiunea că obținerea acelorași rezultate poate fi înlesnită prin consistența și concordanța unui număr considerabil de observații.
   III.   LIMITĂRI SUPLIMENTARE PRIVIND APELE MINERALE CARBOGAZOASE
   La sursă sau după îmbuteliere, apele minerale naturale carbogazoase emană spontan dioxid de carbon și într-un mod vizibil în condiții normale de temperatură și presiune. Acestea se împart în trei categorii, la care se aplică următoarele descrieri:

               (a)

               „apă minerală naturală, natural carbogazoasă”, prin care se înțelege apă al cărei conținut de dioxid de carbon de la izvor după decantare, după caz, și după îmbuteliere, este același ca la sursă, luând în considerare, după caz, reintroducerea unei cantități de dioxid de carbon de la aceeași pânză freatică subterană sau de la același zăcământ acvifer, care să compenseze pierderile echivalente înregistrate în timpul operațiunilor menționate și sub rezerva tehnicilor de toleranță obișnuite;

               (b)

               „apă minerală naturală îmbogățită cu dioxid de carbon de la sursă”, prin care se înțelege apa al cărei conținut de dioxid de carbon provenind de la același zăcământ acvifer sau strat de pânză freatică, după decantare, după caz, și după îmbuteliere, este mai mare decât cel stabilit la sursă;

               (c)

               „apă minerală naturală carbogazificată”, prin care se înțelege apă la care a fost adăugat dioxid de carbon având o altă origine decât zăcământul acvifer sau stratul de pânză freatică de la care provine apa.

         ANEXA II
   CONDIȚII DE EXPLOATARE ȘI COMERCIALIZARE A APELOR MINERALE NATURALE
   1.   Exploatarea unui izvor de apă minerală naturală se supune unei aprobări din partea autorității țării din care a fost extrasă apa, după ce s-a stabilit că apa respectivă respectă prevederile stabilite în partea I din anexa I.
   2.   Echipamentele de exploatare a apei trebuie să fie instalate astfel încât să se evite orice posibilitate de contaminare și să se păstreze proprietățile, corespunzătoare celor atribuite acesteia, pe care apa le are la sursă.
   În acest sens, în special:

               (a)

               izvorul sau orificiul de evacuare trebuie protejat împotriva riscului poluării;

               (b)

               bazinul de captare, conductele și rezervoarele trebuie să fie din materiale corespunzătoare pentru apă și construite în așa fel încât să prevină orice modificare chimică, fizico-chimică sau microbiologică a apei;

               (c)

               condițiile de exploatare, mai ales centralele de spălare și îmbuteliere, trebuie să întrunească cerințele de igienă. În mod special, recipientele trebuie tratate sau fabricate în așa fel încât să se evite efectele adverse asupra caracteristicilor microbiologice și chimice ale apei minerale naturale;

               (d)

               este interzis transportul apelor minerale naturale în alte recipiente decât cele autorizate pentru distribuirea către consumatorul final.

         Cu toate acestea, nu este nevoie să se aplice litera (d) la apele minerale exploatate și comercializate pe teritoriul unui stat membru în cazul în care, în statul membru respectiv, în momentul notificării prezentei directive, a fost autorizat transportul apelor minerale naturale în cisterne de la izvor la fabrica de îmbuteliere.
   3.   Atunci când, în timpul exploatării, se descoperă că apa minerală naturală este poluată și nu mai prezintă caracteristicile microbiologice prevăzute la articolul 5, persoana care exploatează izvorul trebuie să suspende de îndată toate operațiile, în special procesul de îmbuteliere, până la eradicarea cauzei poluării și până când apa va respecta prevederile articolului 5.
   4.   Autoritatea competentă din țara de proveniență efectuează controale periodice pentru a verifica dacă:

               (a)

               apa minerală naturală cu privire la care a fost autorizată exploatarea izvorului respectă prevederile din partea I din anexa I;

               (b)

               se aplică prevederile alineatelor (2) și (3) de către exploatant.

         ANEXA III
   MENȚIUNI ȘI CRITERII PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 9 ALINEATUL (2)

               Mențiuni

               Criterii

               Oligominerală sau slab mineralizată

               Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, nu este mai mare de 500 mg/l

               Foarte slab mineralizată

               Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, nu este mai mare de 50 mg/l

               Puternic mineralizată

               Conținutul de săruri minerale, calculat ca reziduu fix, mai mare de 1 500 mg/l

               Bicarbonatată

               Conținutul de bicarbonat este mai mare de 600 mg/l

               Sulfatată

               Conținutul de sulfați este mai mare de 200 mg/l

               Clorurată

               Conținutul de clorură este mai mare de 200 mg/l

               Calcică

               Conținutul de calciu este mai mare de 150 mg/l

               Magneziană

               Conținutul de magneziu este mai mare de 50 mg/l

               Fluorurată

               Conținutul de fluorură este mai mare de 1 mg/l

               Feruginoasă

               Conținutul de fier bivalent este mai mare de 1 mg/l

               Acidulată

               Conținutul de dioxid de carbon liber este mai mare de 250 mg/l

               Sodică

               Conținutul de sodiu este mai mare de 200 mg/l

               Corespunde pentru prepararea alimentelor destinate sugarilor

               -

               Corespunde pentru regim sărac în sodiu

               Conținutul de sodiu este mai mic de 20 mg/l

               Poate avea efect laxativ

               -

               Poate avea efect diuretic

               -