title: Directiva Consiliului din 20 iulie 1981 de modificare a Directivei 76/115/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ancorajele centurilor de siguranță la autovehicule

text:
               13/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               209

         31981L0575

               L 209/30

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 20 iulie 1981
   de modificare a Directivei 76/115/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ancorajele centurilor de siguranță la autovehicule
   (81/575/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Directiva 76/115/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ancorajele centurilor de siguranță la autovehicule (4) stabilește, între altele, în anexa I, cerințele privind numărul minim de ancoraje prevăzut pentru autovehiculele din categoria M1 definită la anexa I la Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (5), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 80/1267/CEE (6);
   întrucât, în interesul siguranței rutiere, este necesară echiparea vehiculelor din anumite categorii M și N cu centuri de siguranță și sisteme de reținere conforme cu Directiva 77/541/CEE a Consiliului din 28 iunie 1977 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la centurile de siguranță și sistemele de reținere ale autovehiculelor (7), precum și permiterea și încurajarea introducerii acestora la vehicule din alte categorii M și N; întrucât este deci necesar, în cadrul omologării CEE de tip a autovehiculelor, să se prevadă ancoraje pentru diferite categorii de vehicule; întrucât, în acest sens, domeniul de aplicare al Directivei 76/115/CEE este necesar să fie extins pentru a permite constructorilor să echipeze aceste vehicule cu ancoraje, în conformitate cu cerințele directivei respective; întrucât această extindere este posibilă datorită progresului tehnic în construcția autovehiculelor;
   întrucât este necesar ca Directiva 76/115/CEE să se modifice în acest sens;
   întrucât modificarea directivei respective presupune adaptarea la progresul tehnic a anumitor cerințe din anexele la Directiva 76/115/CEE; întrucât, ca urmare a adoptării prezentei directive, intrarea în vigoare a dispozițiilor sale ar trebui să coincidă cu intrarea în vigoare a dispozițiilor care sunt adoptate în vederea adaptării la progresul tehnic a cerințelor din anexele la Directiva 76/115/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 76/115/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2
               În sensul prezentei directive, prin «vehicul» se înțelege orice autovehicul din categoriile M și N, în conformitate cu anexa I la Directiva 70/156/CEE, destinat circulației rutiere, care are cel puțin patru roți și o viteză maximă constructivă mai mare de 25 km/h.”

               2.

               În anexa I:

                           (a)

                           Punctul 4.3.1 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „4.3.1.

                                       Pentru locurile din față ale vehiculelor din categoria M1, categoria M2 (cu excepția vehiculelor cu o greutate maximă autorizată mai mare de 3 500 kg și a celor care sunt prevăzute cu locuri special destinate pasagerilor în picioare) și din categoriile N1, N2 și N3, trebuie să se prevadă două ancoraje inferioare și un ancoraj superior. Totuși, în ceea ce privește locurile centrale din față, două ancoraje inferioare sunt considerate suficiente, când parbrizul este situat în afara zonei de referință definite în anexa II la Directiva 74/60/CEE. În ceea ce privește ancorajele, parbrizul esteconsiderat a face parte din zona de referință, când poate intra în contact static cu dispozitivul de încercare, în conformitate cu metoda descrisă în anexa respectivă.”;

                           (b)

                           Punctul 4.3.1.1. și 4.3.1.2 se elimină.

                           (c)

                           Punctul 4.3.2 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „4.3.2.

                                       Pentru celelalte locuri laterale ale vehiculelor din categoria M1 trebuie prevăzute două ancoraje inferioare și un ancoraj superior.”

                           (d)

                           Punctul 4.3.3 se înlocuiește cu următorul text:
                           4.3.3.   Pentru toate celelalte locuri ale vehiculelor din categoria M1, precum și pentru toate celelalte locuri neprotejate ale vehiculelor din alte categorii decât M1, menționate la punctul 4.3.1, trebuie să existe cel puțin două ancoraje inferioare.
                           Pentru a defini un loc protejat, spațiu de protecție se numește spațiul din fața locului, care este situat:

                                       —

                                       între două planuri orizontale, unul prin punctul (H) și altul la 400 mm deasupra acestuia;

                                       —

                                       între două planuri longitudinale verticale, care sunt simetrice față de punctul (H) și sunt despărțite de un spațiu de 400 mm;

                                       —

                                       în spatele unui plan vertical transversal, la o distanță de 1,30 m distanță față de punctul (H).

                                 În cadrul oricărui plan vertical transversal, zonă tampon înseamnă o suprafață continuă care, atunci când se proiectează o sferă cu diametrul de 165 mm într-o direcție orizontală longitudinală prin oricare punct al zonei și prin centrul sferei, în spațiul de protecție nu există nici o deschidere prin care să poată trece sfera.
                           Un loc este considerat a fi protejat când zonele tampon din interiorul spațiului de protecție au o suprafață combinată de cel puțin 800 cm2.”

                           (e)

                           Punctul 4.3.4 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „4.3.4.

                                       Pentru toate strapontinele, precum și pentru toate locurile din orice vehicul, care nu sunt prevăzute la punctul 4.3.1, 4.3.2 sau 4.3.3, nu sunt necesare ancoraje ale centurii. Cu toate acestea, atunci când vehiculul este echipat cu ancoraje pentru astfel de locuri, ancorajele respective trebuie să fie conforme cu dispozițiile prezentei directive.”

         Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive la aceeași dată cu cea care urmează a fi stabilită pentru intrarea în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma directivei care urmează a fi adoptată ca urmare a adoptării prezentei directive, în temeiul articolului 6 din Directiva 76/115/CEE, astfel încât dispozițiile din anexele la directiva în cauză să poată fi adaptate progresului tehnic. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 1981.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. WALKER

      (1)  JO C 87, 9.4.1980, p. 5.

      (2)  JO C 265, 13.10.1980, p. 77.

      (3)  JO C 230, 8.9.1980, p. 6.

      (4)  JO L 24, 30.1.1976, p. 6.

      (5)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (6)  JO L 375, 31.12.1980, p. 34.

      (7)  JO L 220, 29.8.1997, p. 95.


title: Directiva 2001/10/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 de modificare a Directivei 91/68/CEE a Consiliului privind scrapia

text:
               03/Volumul 37

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               253

         32001L0010

               L 147/41

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/10/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 22 mai 2001
   de modificare a Directivei 91/68/CEE a Consiliului privind scrapia
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 152 alineatul (4) litera (b),
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   în urma consultării Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura stabilită în articolul 251 din Tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Condițiile de sănătate animală cu privire la scrapie, inclusiv comercializarea animalelor sunt stabilite în Directiva 91/68/CEE a Consiliului din 28 ianuarie 1991 privind condițiile de sănătate animală care reglementează schimburile intracomunitare cu ovine și caprine (4).

               (2)

               Comisia a obținut avizele științifice, în special din partea Comitetului Științific Director, privind anumite aspecte ale encefalopatiei spongiforme transmisibile (EST). Normele stabilite în Directiva 91/68/CEE ar trebui revizuite din perspectiva acestor avize.

               (3)

               Ar trebui stabilite dispoziții privind toate aspectele referitoare la EST și care trebuie aplicate, în special la producția și comercializarea animalelor vii și a produselor de origine animală menționate la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2001, stabilind anumite norme de prevenire, control și eradicare a anumitor forme de encefalopatie spongiformă transmisibilă (5).

               (4)

               Prezenta directivă vizează în mod direct sănătatea publică și are legătură cu funcționarea pieței interne. Prin urmare, este recomandabil ca articolul 152 alineatul (4) litera (b) din Tratat să fie considerat drept baza legală pentru adoptarea normelor de prevenire și control a anumitor forme de encefalopatie spongiformă transmisibilă.

               (5)

               Prin urmare, Directiva 91/68/CEE ar trebui modificată în mod corespunzător,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Directiva 91/68/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 alineatul (7), „astfel cum este specificat în lista din secțiunile I și II ale anexei B” se înlocuiește cu „astfel cum este specificat în lista din secțiunea I a anexei B”.

               2.

               Articolul 6 litera (b) se elimină.

               3.

               La articolul 7 alineatul (1), „menționat în anexa B, secțiunile II și III” se înlocuiește cu „menționat în anexa B secțiunea III”.

               4.

               La articolul 8 alineatul (1), „astfel cum este specificat în lista din anexa B, secțiunile II și III” se înlocuiește cu „astfel cum este specificat în lista din anexa B secțiunea III”.

               5.

               Secțiunea II din anexa B se elimină.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2001. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 iulie 2001.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate textele dispozițiile de drept intern adoptate în domeniul reglementat prin prezenta directivă. Comisia informează celelalte state membre cu privire la aceste dispoziții.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 22 mai 2001.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. WINBERG

      (1)  JO C 45, 19.2.1999, p. 33.

      (2)  JO C 258, 10.9.1999, p. 19.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 16 februarie 2000 (JO C 339, 29.11.2000, p. 128) și Decizia Consiliului din 12 februarie 2001.

      (4)  JO L 46, 19.2.1991, p. 19. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 94/953/CE a Comisiei (JO L 371, 31.12.1994, p. 14).

      (5)  JO L 147, 31.5.2001, p. 1.


title: Directiva 2001/30/CE a Comisiei din 2 mai 2001 de modificare a Directivei 96/77/CE de stabilire a unor criterii specifice de puritate pentru aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitoriiText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 31

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               47

         32001L0030

               L 146/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/30/CE A COMISIEI

   din 2 mai 2001
   de modificare a Directivei 96/77/CE de stabilire a unor criterii specifice de puritate pentru aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare destinate consumului uman (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), în special articolul 3 alineatul (3) litera (a),
   după consultarea Comitetului științific pentru alimentație umană,
   întrucât:

               (1)

               Este necesar să se stabilească criterii de puritate pentru toți aditivii, alții decât coloranții și îndulcitorii menționați de Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari alții decât coloranții și îndulcitorii (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/5/CE (4).

               (2)

               Directiva 96/77/CE a Comisiei din 2 decembrie 1996 de stabilire a unor criterii specifice de puritate pentru aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii (5), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/63/CE (6) a stabilit criterii de puritate pentru un număr de aditivi alimentari. Această directivă ar trebui acum completată cu criterii de puritate pentru restul aditivilor alimentari menționați de Directiva 95/2/CE.

               (3)

               Este necesar să se țină seama de specificațiile și tehnicile de analiză pentru aditivi stabilite în Codex Alimentarius, astfel cum au fost elaborate de către Comitetul mixt FAO/OMS de experți pentru aditivi alimentari (CMEAA).

               (4)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse alimentare,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 96/77/CE se modifică după cum urmează:

               În anexă se adaugă textul anexei la prezenta directivă.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 iunie 2002. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (3)   Produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de 1 iunie 2002 care nu sunt conforme prezentei directive pot fi vândute până la epuizarea stocurilor.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 2 mai 2001.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 40, 11.2.1989, p. 27.

      (2)  JO L 237, 10.9.1994, p. 1.

      (3)  JO L 61, 18.3.1995, p. 1.

      (4)  JO L 55, 24.2.2001, p. 59.

      (5)  JO L 339, 30.12.1996, p. 1.

      (6)  JO L 227, 30.10.2000, p. 1.
   ANEXĂ
   E 170 (i) CARBONAT DE CALCIU
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/45/CE de stabilire a unor criterii de puritate specifice pentru coloranții de uz alimentar (1).
   E 353 ACID METATARTRIC

                  Sinonime

               Acid ditartric

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Acid metatartric

                  Formula chimică

               C4H6O6

                  Compoziție

               Minimum 99,5 %

                  Descriere

               Formă cristalină sau de pulbere de culoare albă sau gălbuie. Foarte delicvescent cu un ușor miros de caramel.

               Identificare

               A.

               Foarte solubil în apă și etanol.

               B.

               Se pune o probă de 1 până la 10 mg din această substanță într-o eprubetă cu 2 ml de acid sulfuric concentrat și 2 picături de reactiv sulfo-resorcinol. Când este încălzit la 150 °C, apare o colorație violetă intensă.

               Puritate

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 354 TARTRAT DE CALCIU

                  Sinonime

               L-tartrat de calciu

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Calciu L(+)-2,3-dihidroxibutandioat dihidrat

                  Formula chimică

               C4H4Ca O6 · 2H2O

                  Masa moleculară

               224,18

                  Compoziție

               Minimum 98,0 %

                  Descriere

               Pulbere cristalină fină de culoare albă sau alburie

               Identificare

                           A.

                           Puțin solubil în apă. Solubilitate aproximativă 0,01 g/100 ml apă (20 °C). Greu solubil în etanol. Puțin solubil în eter etilic. Solubil în acizi.

                           B.

                           Rotație specifică [α]20D

               + 7,0° până la 7,4° (0,1 % într-o soluție 1N de HCl)

                           C.

                           pH-ul unei suspensii 5 %

               Între 6,0 și 9,0

               Puritate

               Sulfați (sub formă de H2SO4)

               Maximum 1 g/kg

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 356 ADIPAT DE SODIU

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Adipat de sodiu

                  EINECS

               231-293-5

                  Formula chimică

               C6H8Na2O4

                  Masa moleculară

               190,11

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % (pe bază anhidră)

                  Descriere

               Cristale inodore albe sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Intervalul de topire

               151 °C-152 °C (pentru acidul adipic)

                           B.

                           Solubilitate

               Aproximativ 50 g/100 ml apă (20 °C)

                           C.

                           Test pozitiv pentru sodiu

               Puritate

               Apă

               Maximum 3 % (Karl Fischer)

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 357 ADIPAT DE POTASIU

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Adipat de potasiu

                  EINECS

               242-838-1

                  Formula chimică

               C6H8K2O4

                  Masa moleculară

               222,32

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % (pe bază anhidră)

                  Descriere

               Cristale inodore albe sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Intervalul de topire

               151 °C-152 °C (pentru acidul adipic)

                           B.

                           Solubilitate

               Aproximativ 60 g/100 ml apă (20 °C)

                           C.

                           Test pozitiv pentru potasiu

               Puritate

               Apă

               Maximum 3 % (Karl Fischer)

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 420 (i) SORBITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente (2).
   E 420 (ii) SIROP DE SORBITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate pentru îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 421 MANITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate pentru îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 425 (i) GUMĂ KONJAC

                  Definiție

               Guma Konjac este un hidrocoloid solubil în apă obținut din făina Konjac prin extracție apoasă. Făina Konjac este produsul brut nepurificat obținut din rădăcina plantei perene Amorphophallus konjac. Principala componentă a gumei Konjac este glucomananul polizaharidic cu greutate moleculară ridicată și solubil în apă, care constă din unități de D-manoză și unități de D-glucoză într-un raport molar de 1,6:1,0 legat prin legături β(1-4)-glicozidice. Lanțurile de pe partea mai scurtă sunt atașate prin legături β(1-3)-glicozidice, iar grupurile acetil se produc aleatoriu la un raport de aproximativ 1 grup la 9 până la 19 unități de zahăr.

                  Masa moleculară

               Principalul component, glucomananul, are o masă moleculară medie de 200 000 până la 2 000 000.

                  Compoziție

               Minimum 75 % carbohidrat.

                  Descriere

               Pulbere de culoare albă până la crem sau cafeniu deschis

               Identificare

                           A.

                           Solubilitate

               Se poate dispersa în apă caldă sau rece formând o soluție extrem de vâscoasă cu un pH cuprins între 4,0 și 7,0

                           B.

                           Formarea gelului

               Se adaugă 5 ml de soluție de borat de sodiu 4 % la o soluție 1 % a probei într-o eprubetă și se amestecă viguros. Se formează un gel.

                           C.

                           Formarea gelului stabil la căldură

               Se prepară o soluție 2 % a probei prin încălzirea sa într-o baie de apă caldă timp de 30 minute, agitându-se continuu, iar apoi soluția se răcește la temperatura camerei. Pentru fiecare gram de probă utilizată pentru a pregăti 30 g de soluție 2 %, la proba complet hidratată se adaugă, la temperatura camerei, 1 ml de soluție de carbonat de potasiu 10 %. Se încălzește amestecul într-o baie de apă până la 85 °C și se păstrează timp de 2 ore fără agitare. În aceste condiții se formează un gel stabil din punct de vedere termic.

                           D.

                           Viscozitate (soluție 1 %)

               Minimum 3 kgm-1s-1 la 25 °C

               Puritate

               Pierdere prin uscare

               Maximum 12 % (105 °C, 5 h)

               Amidon

               Maximum 3 %

               Proteine

               Maximum 3 % (N x 5,7)
               Se determină azotul prin metoda Kjeldahl. Procentul de azot din probă înmulțit cu 5,7 dă procentul de proteine din probă.

               Material solubil în eter

               Maximum 0,1 %

               Cenușă total

               Maximum 5,0 % (800 °C, 3 până la 4 h)

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

                  Salmonella spp.

               Absentă în 12,5 g

                  E. coli

               Absentă în 5 g

         E 425 (ii) GLUCOMANAN KONJAC

                  Definiție

               Glucomananul Konjac este un hidrocoloid solubil în apă obținut din făina Konjac prin spălare cu etanol conținând apă. Făina Konjac este produsul brut nepurificat obținut din tuberculul plantei perene Amorphophallus konjac. Principala componentă este glucomananul polizaharidic cu greutate moleculară ridicată și solubil în apă, care constă din unități de D-manoză și unități de D-glucoză într-un raport molar de 1,6:1,0 legat prin legături β(1-4)-glicozidice. Lanțurile de pe partea mai scurtă sunt atașate prin legături β(1-3)-glicozidice, cu o ramură la aproximativ fiecare a 50-a sau 60-a unitate. Aproximativ fiecare al 19-lea reziduu de zahăr este acetilat

                  Masa moleculară

               500 000 până la 2 000 000

                  Compoziție

               Total fibre alimentare: minimum 95 % pe baza greutății uscate

                  Descriere

               Pulbere cu curgere liberă, inodoră, cu particule fine de culoare albă până la ușor maronie

               Identificare

                           A.

                           Solubilitate

               Se poate dispersa în apă caldă sau rece formând o soluție extrem de vâscoasă cu un pH cuprins între 5,0 și 7,0. Solubilitatea este mărită de căldură și de agitarea mecanică

                           B.

                           Formarea gelului stabil la căldură

               Se prepară o soluție 2 % din probă prin încălzirea sa într-o baie de apă caldă timp de 30 minute, agitându-se continuu, iar apoi soluția se răcește la temperatura camerei. Pentru fiecare gram din proba utilizată pentru a pregăti 30 g de soluție 2 %, la proba complet hidratată se adaugă, la temperatura camerei, 1 ml de soluție de carbonat de potasiu 10 %. Se încălzește amestecul într-o baie de apă până la 85 °C și se păstrează timp de 2 ore fără agitare. În aceste condiții se formează un gel stabil din punct de vedere termic.

                           C.

                           Viscozitatea (soluție 1 %)

               Minimum 20 kgm-1s-1 la 25 °C

               Puritate

               Pierdere prin uscare

               Maximum 8 % (105 °C, 3 ore)

               Amidon

               Maximum 1 %

               Proteine

               Maximum 1,5 % (N x 5,7)
               Se determină azotul prin metoda Kjeldahl. Procentul de azot din probă înmulțit cu 5,7 dă procentul de proteine din probă.

               Material solubil în eter

               Maximum 0,5 %

               Sulfit (sub formă de SO2)

               Maximum 4 mg/kg

               Clorură

               Maximum 0,02 %

               50 % solubil în alcool

               Maximum 2,0 % din material

               Cenușă total

               Maximum 2,0 % (800 °C, 3 până la 4 ore)

               Plumb

               Maximum 1 mg/kg

                  Salmonella spp.

               Absentă în 12,5 g

                  E. coli

               Absentă în 5 g

         E 504 (ii) CARBONAT ACID DE MAGNEZIU

                  Sinonime

               Carbonat hidrogen magneziu, subcarbonat de magneziu (ușor sau greu), carbonat de magneziu bazic hidratat, hidroxid de carbonat de magneziu

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Hidroxid de carbonat de magneziu hidratat

                  EINECS

               235-192-7

                  Formula chimică

               4MgCO3Mg(OH)2 · 5H2O

                  Masa moleculară

               485

                  Compoziție

               Conținutul de Mg trebuie să fie de minimum 40,0 % și de maximum 45,0 % calculat sub formă de MgO

                  Descriere

               Masă friabilă albă, ușoară sau pulbere albă voluminoasă

               Identificare

                           A.

                           Teste pozitive pentru magneziu și pentru carbonat

                           B.

                           Solubilitate

               Practic insolubil în apă. Insolubil în etanol

               Puritate

               Substanță insolubilă în acid

               Maximum 0,05 %

               Substanță solubilă în apă

               Maximum 1,0 %

               Calciu

               Maximum 1,0 %

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 10 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 553b TALC

                  Sinonime

               Talcum

                  Definiție

               Formă a silicatului de magneziu hidric care se găsește în stare naturală, conținând proporții diferite de minerale asociate cum ar fi alfa-cuarțul, calcitul, cloritul, dolomitul, magnezitul și flogopitul

                  Denumirea chimică

               Metasilicat magneziu hidrogen

                  EINECS

               238-877-9

                  Formula chimică

               Mg3(Si4O10)(OH)2

                  Masa moleculară

               379,22

                  Descriere

               Pulbere ușoară, omogenă, albă sau aproape albă, grasă la pipăit

               Identificare

                           A.

                           Absorbție IR

               Valori de vârf caracteristice la 3 677, 1 018 și 669 cm-1

                           B.

                           Difracție raze X

               Valori de vârf la 9,34/4,66/3,12 Å

                           C.

                           Solubilitate

               Insolubil în apă și etanol

               Puritate

               Pierdere prin uscare

               Maximum 0,5 % (105 °C, 1 oră)

               Substanță solubilă în acid

               Maximum 6 %

               Substanță solubilă în apă

               Maximum 0,2 %

               Fier solubil în acid

               Nedetectabil

               Arsenic

               Maximum 10 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

         E 554 SILICAT DE ALUMINIU ȘI SODIU

                  Sinonime

               Silicoaluminat de sodiu, aluminosilicat de sodiu, silicat de aluminiu și sodiu

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Silicat de aluminiu și sodiu

                  Compoziție

               Conținut pe bază anhidră:

                           —

                           sub formă de SiO2 minimum 66,0 % și maximum 88,0 %

                           —

                           sub formă de Al2O3 minimum 5,0 % și maximum 15,0 %

                  Descriere

               Pulbere amorfă albă fină sau bile

               Identificare

                           A.

                           Teste pozitive pentru sodiu, pentru aluminiu și pentru silicat

                           B.

                           pH-ul unei suspensii 5 %

               Între 6,5 și 11,5

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 8,0 % (105 °C, 2 ore)

               Pierdere la calcinare

               Minimum 5,0 % și maximum 11,0 % pe bază anhidră (1 000 °C, greutate constantă)

               Sodiu

               Minimum 5 % și maximum 8,5 % (sub formă de Na2O) pe bază anhidră

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 555 SILICOALUMINAT DE POTASIU

                  Sinonime

               Mică

                  Definire

               Mica naturală constă în principal din silicoaluminat de potasiu (muscovit)

                  EINECS

               310-127-6

                  Denumirea chimică

               Silicoaluminat de potasiu

                  Formula chimică

               KAl2[AlSi3O10](OH)2

                  Masa moleculară

               398

                  Compoziție

               Minimum 98 %

                  Descriere

               Plăcuțe cristaline sau pulbere de culoare gri deschis până la alb

               Identificare

                           A.

                           Solubilitate

               Insolubilă în apă, acizi și baze diluate și în solvenți organici

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 0,5 % (105 °C, 2 ore)

               Antimoniu

               Maximum 20 mg/kg

               Zinc

               Maximum 25 mg/kg

               Bariu

               Maximum 25 mg/kg

               Crom

               Maximum 100 mg/kg

               Cupru

               Maximum 25 mg/kg

               Nichel

               Maximum 50 mg/kg

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

               Cadmiu

               Maximum 2 mg/kg

               Plumb

               Maximum 10 mg/kg

         E 556 SILICOALUMINAT DE CALCIU

                  Sinonime

               Aluminosilicat de calciu, silicoaluminat de calciu, aluminiu calciu silicat

               Definiție

                  Denumirea chimică

               Silicoaluminat de calciu

                  Compoziție

               Conținut pe bază anhidră:

                           —

                           sub formă de SiO2 minimum 44,0 % și maximum 50,0 %

                           —

                           sub formă de Al2O3 minimum 3,0 % și maximum 5,0 %

                           —

                           sub formă de CaO minimum 32,0 % și maximum 38,0 %

                  Descriere

               Pulbere fină, cu curgere liberă

               Identificare

                           A.

                           Teste pozitive pentru calciu, aluminiu și silicat

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 10,0 % (105 °C, 2 ore)

               Pierdere la calcinare

               Minimum 14,0 % și maximum 18,0 % pe bază anhidră (1 000 °C, greutate constantă)

               Fluorură

               Maximum 50 mg/kg

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 10 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 558 BENTONIT

                  Definiție

               Bentonitul este o argilă naturală care conține o proporție ridicată de montmorillonit, un silicat de aluminiu hidratat natural în care unii atomi de aluminiu și siliciu au fost înlocuiți pe cale naturală de alți atomi cum ar fi cei de magneziu și de fier. Ionii de calciu și sodiu sunt captați între straturile minerale. Există patru tipuri obișnuite de bentonit: bentonit natural de sodiu, bentonit natural de calciu, bentonit activat cu sodiu și bentonit activat cu acid

                  EINECS

               215-108-5

                  Formula chimică

               (Al, Mg)8(Si4O10)4(OH)8 · 12H2O

                  Masa moleculară

               819

                  Verificarea conținutului

               Conținut de montmorillonit de minimum 80 %

                  Descriere

               Pulbere sau granule foarte fine, gălbui sau albe-gri. Structura bentonitului îi permite să absoarbă apa în structura sa și pe suprafața sa exterioară (proprietăți de umflare)

               Identificare

                           A.

                           Testul cu albastru de metil

                           B.

                           Difracția razelor X

               Valori de vârf caracteristice la 12,5/15 Å

                           C.

                           Absorbția IR

               Valori de vârf la 428/470/530/1 110-1 020/3 750 – 3 400 cm-1

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 15,0 % (105 °C, 2 ore)

               Arsenic

               Maximum 2 mg/kg

               Plumb

               Maximum 20 mg/kg

         E 559 SILICAT DE ALUMINIU (CAOLIN)

                  Sinonime

               Caolin, ușor sau greu

                  Definiție

               Silicatul de aluminiu care conține apă (caolinul) este o argilă plastică albă purificată compusă din caolinit, silicat de aluminiu potasiu, feldspat și cuarț. Prelucrarea nu ar trebui să includă calcinarea

                  EINECS

               215-286-4 (caolinit)

                  Formula chimică

               Al2Si2O5(OH)4 (caolinit)

                  Masa moleculară

               264

                  Compoziție

               Minimum 90 % (suma bioxidului de siliciu și a oxidului de aluminiu, după încălzire)

                           Bioxid de siliciu (SiO2)

                           Între 45 % și 55 %

                           Oxid de aluminiu (Al2O3)

                           Între 30 % și 39 %

                  Descriere

               Pulbere onctuoasă, fină, albă sau albă-gri. Caolinul este compus din agregări libere de suprapuneri de fulgi de caolinit cu orientare aleatorie sau fulgi hexagonali individuali

               Identificare

                           A.

                           Teste pozitive pentru oxidul de aluminiu și pentru silicat

                           B.

                           Difracția razelor X:

               Valori de vârf caracteristice la 7,18/3,58/2,38/1,78 Å

                           C.

                           Absorbția IR:

               Valori de vârf la 3 700 și 3 620 cm-1

               Puritate

               Pierdere la calcinare

               Între 10 și 14 % (1 000 °C, greutate constantă)

               Substanță solubilă în apă

               Maximum 0,3 %

               Substanță solubilă în acid

               Maximum 2,0 %

               Fier

               Maximum 5 %

               Oxid de potasiu (K2O)

               Maximum 5 %

               Carbon

               Maximum 0,5 %

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 5 mg/kg

               Mercur

               Maximum 1 mg/kg

         E 620 ACID GLUTAMIC

                  Sinonime

               Acid L-glutamic, acid L-α-aminoglutaric

               Definiție

                  Denumire chimică

               Acid L-glutamic, acid L-2-amino-pentandioic

                  EINECS

               200-293-7

                  Formula chimică

               C5H9NO4

                  Masa moleculară

               147,13

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % și maximum 101,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale albe sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           B.

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 31,5° și + 32,2°
               [soluție 10 % (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

                           C.

                           pH-ul unei soluții saturate

               Între 3,0 și 3,5

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 0,2 % (80 °C, 3 ore)

               Cenușă sulfatată

               Maximum 0,2 %

               Clorură

               Maximum 0,2 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 621 MONOGLUTAMAT DE SODIU

                  Sinonime

               Glutamat de sodiu, MSG

               Definiție

                  Denumire chimică

               Monosodiu L-glutamat monohidrat

                  EINECS

               205-538-1

                  Formula chimică

               C5H8NaNO4 · H2O

                  Greutate moleculară

               187,13

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % și maximum 101,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale albe, practic inodore sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru sodiu

                           B.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           C.

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 24,8° și + 25,3°
               [soluție10 % (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

                           D.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 6,7 și 7,2

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 0,5 % (98 °C, 5 ore)

               Clorură

               Maximum 0,2 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 622 MONOGLUTAMAT DE POTASIU

                  Sinonime

               Glutamat de potasiu, MPG

               Definiție

                  Denumire chimică

               Monopotasiu L-glutamat monohidrat

                  EINECS

               243-094-0

                  Formula chimică

               C5H8KNO4 · H2O

                  Greutate moleculară

               203,24

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % și maximum 101,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale albe, practic inodore sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru potasiu

                           B.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           C.

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 22,5° și + 24,0°
               [soluție 10 % (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

                           D.

                           pH-ul unei soluții 2 %

               Între 6,7 și 7,3

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 0,2 % (80 °C, 5 ore)

               Clorură

               Maximum 0,2 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 623 DIGLUTAMAT DE CALCIU

                  Sinonime

               Glutamat de calciu

               Definiție

                  Denumire chimică

               Monocalciu di-L-glutamat

                  EINECS

               242-905-5

                  Formula chimică

               C10H16CaN2O8 · x H2O (x = 0, 1, 2 sau 4)

                  Greutate moleculară

               332,32 (anhidru)

                  Compoziție

               Minimum 98,0 % și maximum 102,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale albe, practic inodore sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru calciu

                           B.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           C.

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 27,4° și + 29,2° (pentru diglutamat de calciu cu x = 4) [10 % soluție (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

               Puritate

               Apă

               Maximum 19,0 % (pentru diglutamat de calciu cu x = 4) (Karl Fischer)

               Clorură

               Maximum 0,2 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 624 MONOGLUTAMAT DE AMONIU

                  Sinonime

               Glutamat de amoniu

               Definiție

                  Denumire chimică

               Monoamoniu L-glutamat monohidrat

                  EINECS

               231-447-1

                  Formula chimică

               C5H12N2O4 · H2O

                  Greutate moleculară

               182,18

                  Compoziție

               Minimum 99,0 % și maximum 101,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale albe, practic inodore sau pulbere cristalină

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru amoniu

                           B.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           C.

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 25,4° și + 26,4°
               [10 % soluție (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

                           D.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 6,0 și 7,0

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 0,5 % (50 °C, 4 ore)

               Cenușă sulfatată

               Maximum 0,1 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 625 DIGLUTAMAT DE MAGNEZIU

                  Sinonime

               Glutamat de magneziu

               Definiție

                  Denumire chimică

               Monomagneziu di-L-glutamat tetrahidrat

                  EINECS

               242-413-0

                  Formula chimică

               C10H16MgN2O8 · 4H2O

                  Greutate moleculară

               388,62

                  Compoziție

               Minimum 95,0 % și maximum 105,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore albe sau alburii sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru magneziu

                           B.

                           Test pozitiv pentru acidul glutamic prin cromatografie în strat subțire

                           C

                           Rotație specifică [α]D20

               Între + 23,8° și + 24,4°
               [soluție 10 % (bază anhidră) în HCl 2N, eprubetă 200 mm]

                           D.

                           pH-ul unei soluții 10 %

               Între 6,4 și 7,5

               Puritate

               Apă

               Maximum 24 % (Karl Fischer)

               Clorură

               Maximum 0,2 %

               Acid pirolidon carboxilic

               Maximum 0,2 %

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 626 ACID GUANILIC

                  Sinonime

               Acid guanilic

               Definiție

                  Denumire chimică

               Guanosin-5′-acid monofosforic

                  EINECS

               201-598-8

                  Formula chimică

               C10H14N5O8P

                  Greutate moleculară

               363,22

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere cristalină albă

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză și pentru fosfat organic

                           B.

                           pH-ul unei soluții 0,25 %

               Între 1,5 și 2,5

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în 0,01N HCl la 256 nm

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 1,5 % (120 °C, 4 ore)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 627 GUANILAT DISODIC

                  Sinonime

               Guanilat de sodiu, sodiu 5′-guanilat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Disodiu guanosin-5′-monofosfat

                  EINECS

               221-849-5

                  Formula chimică

               C10H12N5Na2O8P · x H2O (x = cca. 7)

                  Greutate moleculară

               407,19 (anhidru)

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere cristalină albă

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru sodiu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 7,0 și 8,5

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 256 nm

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 25 % (120 °C, 4 ore)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 628 GUANILAT DIPOTASIC

                  Sinonime

               Guanilat de potasiu, potasiu 5′-guanilat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Dipotasiu guanosin-5′-monofosfat

                  EINECS

               226-914-1

                  Formula chimică

               C10H12K2N5O8P

                  Greutate moleculară

               439,40

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere cristalină albă

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru potasiu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 7,0 și 8,5

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 256 nm

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 5 % (120 °C, 4 ore)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 629 GUANILAT DE CALCIU

                  Sinonime

               Calciu 5-guanilat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Calciu guanosin-5′-monofosfat

                  Formula chimică

               C10H12CaN5O8P · nH2O

                  Greutate moleculară

               401,20 (anhidru)

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, albe sau alburii sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru calciu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 0,05 %

               Între 7,0 și 8,0

                           C

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 256 nm

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 23,0 % (120 °C, 4 ore)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 630 ACID INOZINIC

                  Sinonime

               Acid 5′-inozinic

               Definiție

                  Denumire chimică

               Acid inozin-5′-monofosforic

                  EINECS

               205-045-1

                  Formula chimică

               C10H13N4O8P

                  Greutate moleculară

               348,21

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză și pentru fosfat organic

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 1,0 și 2,0

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 250 nm

               Puritate

               Pierdere la uscare

               Maximum 3,0 % (120 °C, 4 ore)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 631 INOZINAT DISODIC

                  Sinonime

               Inozinat de sodiu, sodiu 5′-inozinat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Disodiu inozin-5′-monofosfat

                  EINECS

               225-146-4

                  Formula chimică

               C10H11N4Na2O8P · H2O

                  Greutate moleculară

               392,17 (anhidru)

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru sodiu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 7,0 și 8,5

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 250 nm

               Puritate

               Apă

               Maximum 28,5 % (Karl Fischer)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 632 INOZINAT DIPOTASIC

                  Sinonime

               Inozinat de potasiu, potasiu 5′-inozinat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Dipotasiu inozin-5′-monofosfat

                  EINECS

               243-652-3

                  Formula chimică

               C10H11K2N4O8P

                  Greutate moleculară

               424,39

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru potasiu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 7,0 și 8,5

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 250 nm

               Puritate

               Apă

               Maximum 10,0 % (Karl Fischer)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 633 INOZINAT DE CALCIU

                  Sinonime

               Calciu 5′-inozinat

               Definiție

                  Denumire chimică

               Calciu inozin-5′-monofosfat

                  Formula chimică

               C10H11CaN4O8P · nH2O

                  Greutate moleculară

               386,19 (anhidru)

                  Compoziție

               Minimum 97,0 % pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, incolore sau albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru calciu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 0,05 %

               Între 7,0 și 8,0

                           C.

                           Spectrometrie:

               absorbția maximă a unei soluții de 20 mg/l în HCl 0,01N la 250 nm

               Puritate

               Apă

               Maximum 23,0 % (Karl Fischer)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 634 CALCIU 5′-RIBONUCLEOTIDĂ

               Definiție

                  Denumire chimică

               Calciu 5′-ribonucleotida este în esență un amestec de calciu inozin-5′-monofosfat și calciu guanozin-5′-monofosfat

                  Formula chimică

               C10H11N4CaO8P · nH2O y
               C10H12N5CaO8P · nH2O

                  Compoziție

               Conținut minim al ambelor componente de 97,0 % și al fiecărei componente de minimum 47,0 % și maximum 53 %, în fiecare caz pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, albe sau aproape albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru calciu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 0,05 %

               Între 7,0 și 8,0

               Puritate

               Apă

               Maximum 23,0 % (Karl Fischer)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 635 DISODIU 5′-RIBONUCLEOTIDĂ

                  Sinonime

               Sodiu 5′-ribonucleotidă

               Definiție

                  Denumire chimică

               Disodiu 5′-ribonucleotida este în esență un amestec de disodiu inozin-5′-monofosfat și disodiu guanozin-5′-monofosfat

                  Formula chimică

               C10H11N4O8P · nH2O și
               C10H12N5Na2O8P · nH2O

                  Compoziție

               Conținut minim al ambelor componente de 97,0 % și al fiecărei componente de 47,0 % și maximum 53 %, în fiecare caz pe bază anhidră

                  Descriere

               Cristale inodore, albe sau aproape albe sau pulbere

               Identificare

                           A.

                           Test pozitiv pentru riboză, pentru fosfat organic și pentru sodiu

                           B.

                           pH-ul unei soluții 5 %

               Între 7,0 și 8,5

               Puritate

               Apă

               Maximum 26,0 % (Karl Fischer)

               Alte nucleotide

               Nedetectabile prin cromatografie în strat subțire

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 905 CEARĂ MICROCRISTALINĂ

                  Sinonime

               Ceară de petrol

                  Definire

               Ceara microcristalină este un amestec rafinat de hidrocarburi solide, saturate, în special parafină ramificată, obținute din petrol

                  Descriere

               Ceară inodoră, de culoare albă până la culoarea chihlimbarului

               Identificare

                           A.

                           Solubilitate

               Insolubilă în apă, foarte puțin solubilă în etanol

                           B.

                           Indice de refracție

               nD100 1,434-1,448

               Puritate

               Masă moleculară

               Media minimum 500

               Viscozitate la 100 °C

               Minimum 1,1 · 10-5 m2s-1

               Reziduu la calcinare

               Maximum 0,1 %

               Cifră carbon la punct de distilare 5 %

               Maximum 5 % din molecule cu cifră carbon mai mică de 25

               Culoare

               Trece testul

               Sulf

               Maximum 0,4 %

               Arsenic

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 3 mg/kg

               Compuși aromatici policiclici

               Hidrocarburile aromatice policiclice obținute prin extracție cu dimetil sulfoxid trebuie să satisfacă următoarele limite de absorbție ultravioletă:

                           nm

                           Absorbție maximă pe cm de lungime a traiectoriei

                           280-289

                           0,15

                           290-299

                           0,12

                           300-359

                           0,08

                           360-400

                           0,02

         E 912 ESTERI AI ACIDULUI MONTANIC

                  Definiție

               Acizii și/sau esterii montanici cu etilen glicol și/sau 1,3-butandiol și/sau glicerol

                  Denumirea chimică

               Esteri ai acidului montanic

                  Descriere

               Fulgi aproape albi până la gălbui, pulbere, granule sau pastile

               Identificare

                           A.

                           Densitate (20 °C)

               Între 0,98 și 1,05

                           B.

                           Punct de picurare

               Mai mare de 77 °C

               Puritate

               Indice de aciditate

               Maximum 40

               Glicerină

               Maximum 1 % (prin cromatografia gazelor)

               Alți polioli

               Maximum 1 % (prin cromatografia gazelor)

               Alte tipuri de ceară

               Nedetectabile (prin calorimetrie de scanare diferențială și/sau spectroscopie în infraroșu)

               Arsenic

               Maximum 2 mg/kg

               Crom

               Maximum 3 mg/kg

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 914 CEARĂ POLIETILENICĂ OXIDATĂ

                  Definiție

               Produse polare de reacție din oxidarea ușoară a polietilenei

                  Denumirea chimică

               Polietilenă oxidată

                  Descriere

               Fulgi aproape albi, pulbere, granule sau pastile

               Identificare

                           A.

                           Densitate (20 °C)

               Între 0,92 și 1,05

                           B.

                           Punct de picurare

               Mai mare de 95 °C

               Puritate

               Indice de aciditate

               Maximum 70

               Viscozitate la 120 °C

               Minimum 8,1 · 10-5 m2s-1

               Alte tipuri de ceară

               Nedetectabile (prin calorimetrie de scanare diferențială și/sau spectroscopie în infraroșu)

               Oxigen

               Maximum 9,5 %

               Crom

               Maximum 5 mg/kg

               Plumb

               Maximum 2 mg/kg

         E 950 ACESULFAM K
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 951 ASPARTAM
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 953 ISOMALT
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/66/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 957 THAUMATIN
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 959 NEOHESPERIDIN DIHIDROCHALCON
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 965 (i) MALTITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 965 (ii) MALTITOL SIROP
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 966 LACTITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.
   E 967 XILITOL
   Criteriile de puritate pentru acest aditiv sunt aceleași ca cele menționate pentru acest aditiv în anexa la Directiva 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii folosiți în alimente.

      (1)  JO L 226, 22.9.1995, p. 13.

      (2)  JO L 178, 28.7.1995, p. 1.


title: Directiva Consiliului din 19 septembrie 1983 de efectuare a celei de-a cincea modificări (azbest) a Directivei 76/769/CEE privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase

text:
               13/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               130

         31983L0478

               L 263/33

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 19 septembrie 1983
   de efectuare a celei de-a cincea modificări (azbest) a Directivei 76/769/CEE privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase
   (83/478/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât utilizarea azbestului și a anumitor produse cu conținut de azbest poate duce la eliberarea, în detrimentul sănătății oamenilor, de fibre și prafuri care pot cauza azbestoză și cancer;
   întrucât prevenirea este cea mai bună metodă de protecție a sănătății oamenilor;
   întrucât o metodă deosebit de eficientă de protecție a sănătății oamenilor și a mediului este interzicerea utilizării anumitor fibre, cum ar fi crocidolitul (azbest albastru), care, conform anumitor surse științifice, sunt deosebit de periculoase;
   întrucât în prezent nu există totuși posibilitatea interzicerii totale a crocidolitului; întrucât retragerea de pe piață a tuturor produselor care conțin crocidolit nu ar fi rezonabilă, deoarece manipularea acestor produse în scopul retragerii sau distrugerii lor prin eliberare de fibre ar putea reprezenta un pericol pentru sănătatea oamenilor;
   întrucât, în viitorul apropiat, anumite produse care conțin crocidolit, precum garniturile de etanșare și țevile din azbociment sau convertizoarele de cuplu, nu pot fi substituite integral, la nivel comunitar, cu înlocuitori cu proprietăți cel puțin echivalente;
   întrucât este necesar să se prevadă o etichetare specială care să indice riscurile pe care le implică utilizarea produselor care conțin fibre de azbest;
   întrucât, în unele state membre, etichetarea acestor produse face obiectul unor reglementări diferite în ceea ce privește condițiile de introducere pe piață;
   întrucât prezenta directivă restrânge introducerea pe piață și utilizarea crocidolitului și a produselor care conțin fibre de crocidolit;
   întrucât restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea altor fibre de azbest și a produselor care conțin fibre de azbest pot duce la creșterea protecției sănătății oamenilor; întrucât, în așteptarea unor dispoziții comunitare privind astfel de restricții, măsurile de armonizare referitoare la aceste fibre se limitează la dispoziții privind etichetarea;
   întrucât, în lumina progreselor tehnice și științifice și ținându-se seama de posibilitatea înlocuirii crocidolitului cu substanțe mai puțin periculoase, este necesară revizuirea periodică a sistemului de exceptări prevăzut de prezenta directivă în vederea realizării modificărilor adecvate acolo unde este cazul;
   întrucât interzicerea anumitor fibre de azbest și dispozițiile diferite privind etichetarea impuse de unele state membre afectează funcționarea pieței comune; întrucât, prin urmare, este necesară apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative relevante ale statelor membre și modificarea în consecință a anexei la Directiva 76/769/CEE (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 83/264/CEE (5),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 76/769/CEE devine anexa I.
   Articolul 2
   La anexa I la Directiva 76/769/CEE se adaugă următorul punct 5:

      „5.   Fibre de azbest

                  5.1.   Crocidolit
                  Nr. CAS 12001-28-4 (6)

                  5.1.   Se interzice introducerea pe piață și utilizarea acestei fibre și a produselor care conțin această fibră.
                  Cu toate acestea, fiecare stat membru poate permite introducerea pe piață a produselor care conțin această fibră până la 30 iunie 1988 dacă au fabricat-o înainte de 1 ianuarie 1986.
                  De asemenea, fiecare stat membru poate fi scutit de obligația de a interzice utilizarea produselor care conțin această fibră dacă respectivele produse au fost fabricate, introduse pe piață sau utilizate înainte de 1 ianuarie 1986.
                  De asemenea, fără a aduce atingere dispozițiilor prevăzute de alte directive comunitare, statele membre pot exclude de la această interdicție următoarele produse, inclusiv fibrele și produsele semifinite necesare la fabricarea lor:

                              (a)

                              țevi din azbociment;

                              (b)

                              inele de etanșare, garnituri, manșoane și compensatoare flexibile, rezistente la acizi și temperaturi;

                              (c)

                              convertizoare de cuplu.

                  5.2.   Toate fibrele de azbest:
                  Crocidolit, CAS nr. 12001-28-4
                  Crisotil, CAS nr. 12001-29-5
                  Amozit, CAS nr. 12172-73-5
                  Antofilit, CAS nr. 77536-67-5
                  Actinolit, CAS nr. 77536-66-4
                  Tremolit, CAS nr. 77536-68-6

                  5.2.   Fără a aduce atingere punctului 5.1, introducerea pe piață și utilizarea produselor care conțin aceste fibre poate fi permisă numai dacă produsele sunt etichetate în conformitate cu dispozițiile prevăzute de anexa II.

   Articolul 3
   Următoarea anexă II se adaugă la Directiva 76/769/CEE:

         „ANEXA II
         Dispoziții speciale privind etichetarea produselor care conțin azbest
         1.   Toate produsele care conțin azbest sau ambalajul acestora trebuie să conțină eticheta definită după cum urmează:

                     (a)

                     eticheta conformă cu modelul următor trebuie aibă înălțimea (H) de cel puțin 5 cm și lățimea de 2,5 cm;

                     (b)

                     eticheta constă din două părți:

                                 —

                                 partea superioară (h1 = 40 % H) cuprinde litera «a» de culoare albă, pe fond negru;

                                 —

                                 partea inferioară (h2 = 60 % H) cuprinde textul standard de culoare albă și neagră pe fond roșu și este clar lizibil;

                     (c)

                     dacă produsul conține crocidolit, cuvintele «conține azbest» utilizate în textul standard se înlocuiesc cu «conține crocidolit/azbest albastru».
                     Statele membre pot exclude de la dispozițiile prevăzute la paragraful 1 produsele destinate a fi introduse pe piață pe teritoriul lor. Cu toate acestea, eticheta acestor produse trebuie să cuprindă cuvintele «conține azbest»;

                     (d)

                     dacă etichetarea se realizează direct pe produse, este suficientă o singură culoare în contrast cu cea de fond.

               2.   Eticheta prevăzută de prezenta anexă se aplică conform următoarelor norme:

                     (a)

                     pe fiecare dintre cele mai mici unități livrate;

                     (b)

                     dacă un produs este compus din elemente pe bază de azbest, este suficientă numai etichetarea respectivelor elemente. Se poate renunța la etichetare dacă dimensiunea redusă sau alte condiții nepotrivite ale ambalajului fac imposibilă aplicarea unei etichete pe elementul în cauză.

               3.   Etichetarea produselor ambalate care conțin azbest
         3.1.   Următoarele indicații trebuie să apară pe etichete clar lizibile și de neșters, aplicate pe ambalajul sau pe produsele ambalate care conțin azbest:

                     (a)

                     simbolul și indicațiile de pericol relevante, în conformitate cu prezenta anexă;

                     (b)

                     recomandările de prudență care trebuie selectate în conformitate cu indicațiile prevăzute la prezenta anexă, în măsura în care sunt relevante pentru produsul în cauză.

               Dacă pe ambalaj sunt menționate informații suplimentare de siguranță, acestea nu trebuie să atenueze sau să contrazică indicațiile prevăzute la literele (a) și (b).
         3.2.   Etichetarea prevăzută la punctul 3.1 se efectuează în una dintre următoarele modalități:

                     —

                     pe o etichetă aderentă bine aplicată pe ambalaj;

                     —

                     pe o etichetă volantă, bine prinsă de ambalaj;

                     —

                     prin imprimare directă pe ambalaj.

               3.3.   Produsele care conțin azbest și sunt protejate numai printr-un ambalaj de plastic sau un ambalaj similar sunt considerate produse ambalate și sunt etichetate în conformitate cu punctul 3.2. Dacă produsele sunt scoase din astfel de ambalaje și introduse pe piață neambalate, fiecare cea mai mică unitate trebuie să fie însoțită de un prospect care conține elemente de etichetare în conformitate cu punctul 3.1.
         4.   Etichetarea produselor neambalate care conțin azbest
         În ceea ce privește produsele neambalate care conțin azbest, etichetarea în conformitate cu punctul 3.1 se efectuează:

                     —

                     pe o etichetă aderentă bine aplicată pe produsul care conține azbest;

                     —

                     pe o etichetă volantă, bine prinsă de respectivul produs;

                     —

                     prin imprimare directă pe produse

               sau, dacă cele menționate anterior nu pot fi aplicate în mod rezonabil, de exemplu, din cauza dimensiunii reduse a produsului, a proprietăților necorespunzătoare ale produsului sau a anumitor dificultăți tehnice, printr-un prospect care conține elemente de etichetare în conformitate cu punctul 3.1.
         5.   Fără a aduce atingere dispozițiilor comunitare privind siguranța și igiena la locul de muncă, eticheta aplicată pe produsul care, în cadrul utilizării sale, poate fi prelucrat sau finit trebuie să fie însoțită de orice recomandare de prudență relevantă pentru produsul în cauză, în special de următoarele:

                     —

                     a se lucra, pe cât posibil, în aer liber sau într-un spațiu bine aerisit;

                     —

                     a se utiliza, de preferință, unelte manuale sau unelte cu viteză redusă, prevăzute, dacă este necesar, cu un dispozitiv corespunzător de colectare a prafului. Dacă se utilizează unelte cu viteză mare, acestea trebuie să fie întotdeauna echipate cu un astfel de dispozitiv;

                     —

                     dacă este posibil, a se umezi materialul înainte de a tăia sau a găuri;

                     —

                     a se umezi praful, a se așeza într-un recipient bine închis și a se îndepărta în condiții de siguranță.

               6.   Etichetarea produselor de uz casnic care nu este reglementată la punctul 5 și care, în timpul utilizării, ar putea elimina fibre de azbest, trebuie, dacă este necesar, să cuprindă următoarea recomandare de prudență: «a se înlocui dacă este uzat(ă)».
         7.   Statele membre pot condiționa introducerea pe piață, pe teritoriul acestora, a produselor care conțin azbest de utilizarea limbii sau a limbilor lor oficiale pe etichete.”

   Articolul 4
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 30 de luni de la notificarea acesteia (7). Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 septembrie 1983.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. VARFIS

      (1)  JO C 78, 28.3.1980, p. 10.

      (2)  JO C 125, 17.5.1982, p. 159.

      (3)  JO C 331, 17.12.1980, p. 5.

      (4)  JO L 262, 27.9.1976, p. 201.

      (5)  JO L 147, 6.6.1983, p. 9.

      (6)  Numărul din registrul Chemical Abstracts Service (CAS).”

      (7)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 21 septembrie 1983.