title: Directiva 2001/52/CE a Comisiei din 3 iulie 2001 de modificare a Directivei 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii autorizați pentru utilizare în produsele alimenteText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 31

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               84

         32001L0052

               L 190/18

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/52/CE A COMISIEI

   din 3 iulie 2001
   de modificare a Directivei 95/31/CE de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii autorizați pentru utilizare în produsele alimente
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare destinate consumului uman (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), în special articolul 3 alineatul (3) litera (a),
   după consultarea Comitetului științific pentru alimentație umană,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii autorizați pentru utilizare în produsele alimentare (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/83/CE (4), enumeră substanțele autorizate pentru utilizare ca îndulcitori în produsele alimentare.

               (2)

               Directiva 95/31/CE a Comisiei din 5 iulie 1995 de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii autorizați pentru utilizare în produsele alimente (5), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/51/CE (6), stabilește criteriile de puritate pentru îndulcitorii menționați de Directiva 94/35/CE.

               (3)

               Este necesar, în lumina progresului tehnic, să se modifice criteriile de puritate stabilite de Directiva 95/31/CE pentru manitol (E 421) și pentru acesulfam K (E 950).

               (4)

               Este necesar să se țină seama de specificațiile și tehnicile de analiză pentru îndulcitori stabilite de Codex Alimentariusși prevăzute de Comitetul mixt FAO/OMS de experți pentru aditivii alimentari (CMEAA).

               (5)

               În consecință, este necesar să se adapteze Directiva 95/31/CE.

               (6)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse alimentare,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În anexa la Directiva 95/31/CE, textul privind E 421 manitol și E 950 acesulfam K se înlocuiește cu textul din anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2002. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 3 iulie 2001.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 40, 11.2.1989, p. 27.

      (2)  JO L 237, 10.9.1994, p. 1.

      (3)  JO L 237, 10.9.1994, p. 3.

      (4)  JO L 48, 19.2.1997, p. 16.

      (5)  JO L 178, 28.7.1995, p. 1.

      (6)  JO L 198, 4.8.2000, p. 41.
   ANEXĂ

                  „E 950 ACESULFAM K

                     Sinonime

                  Acesulfam potasiu, sare de potasiu de 3,4-dihidro-6-metil-1,2,3-oxatiazin-4-unu, 2,2-dioxid

                  Definiție

                  Denumirea chimică

                  Sare de potasiu 6-metil-1,2,3-oxatiazin-4(3H)-unu-2,2-dioxid

                  Einecs

                  259-715-3

                  Formula chimică

                  C4H4KNO4S

                  Masă moleculară

                  201,24

                  Compoziție

                  Conținut minim 99 % de C4H4KNO4S pe bază anhidră

                     Descriere

                  Pulbere cristalină inodoră, albă. De aproximativ 200 ori mai dulce decât zaharoza.

                  Identificare

                  A. Solubilitate

                  Foarte solubil în apă, foarte puțin solubil în etanol

                  B. Absorbția razelor ultraviolete

                  Maximum 227 ± 2 nm pentru o soluție de 10 mg în 1 000 ml de apă

                  C. Test pozitiv pentru potasiu

                  Trece testul (se testează reziduul obținut prin calcinarea a 2 g de probă)

                  D. Testul de precipitare

                  Se adaugă câteva picături dintr-o soluție 10 % de cobaltnitrit de sodiu la o soluție de 0,2 g din probă în 2 ml de acid acetic și 2 ml de apă. Se produce un precipitat galben

                  Puritate

                  Pierdere la uscare

                  Maximum 1 % (105 °C, două ore)

                  Impurități organice

                  Trece testul pentru 20 mg/kg de componente active UV

                  Fluorură

                  Maximum 3 mg/kg

                  Plumb

                  Maximum 1 mg/kg

                  E 421 MANITOL

            1.   Manitol

                     Sinonime

                  D-manitol

                     Definiție

                  Produs prin hidrogenarea catalitică a soluțiilor de hidrați de carbon conținând glucoză și/sau fructoză

                  Denumirea chimică

                  D-manitol

                  Einecs

                  200-711-8

                  Formula chimică

                  C6H14O6

                  Masă moleculară

                  182,2

                  Compoziție

                  Conținut minim 96,0 % D-manitol și maxim 102 % pe bază uscată

                     Descriere

                  Pulbere cristalină, albă, inodoră

                  Identificare

                  A. Solubilitate

                  Solubil în apă, foarte puțin solubil în etanol, practic insolubil în eter

                  B. Interval de topire

                  Între 164 și 169 °C

                  C. Cromatografie în strat subțire

                  Trece testul

                  D. Rotație specifică

                  [α]20
                     D: + 23° la 25° (soluție de borat)

                  E. pH

                  Între 5 și 8
                  Se adaugă 0,5 ml dintr-o soluție saturată de clorură de potasiu la 10 ml de soluție 10 % v/v a probei, apoi se măsoară pH-ul

                  Puritate

                  Pierdere la uscare

                  Maximum 0,3 % (105 °C, patru ore)

                  Zaharuri reducătoare

                  Maximum 0,3 % (sub formă de glucoză)

                  Total zaharuri

                  Maximum 1 % (sub formă de glucoză)

                  Cenușă sulfatată

                  Maximum 0,1 %

                  Cloruri

                  Maximum 70 mg/kg

                  Sulfat

                  Maximum 100 mg/kg

                  Nichel

                  Maximum 2 mg/kg

                  Plumb

                  Maximum 1 mg/kg

            2.   Manitol produs prin fermentare

                     Sinonime

                  D-manitol

                     Definiție

                  Produs prin fermentarea discontinuă, în condiții anaerobe, folosindu-se o tulpină obișnuită a fermentului Zygosaccharomyces rouxii

                  Denumirea chimică

                  D-manitol

                  Einecs

                  200-711-8

                  Formula chimică

                  C6H14O6

                  Masă moleculară

                  182,2

                  Abaliza chimică a probei

                  Conținut minim 99,0 % pe bază uscată

                     Descriere

                  Pulbere cristalină, albă, inodoră

                  Identificare

                  A. Solubilitate

                  Solubil în apă, foarte puțin solubil în etanol, practic insolubil în eter

                  B. Interval de topire

                  Între 164 și 169 °C

                  C. Cromatografie în strat subțire

                  Trece testul

                  D. Rotație specifică

                  [α]20
                     D: + 23° la 25° (soluție de borat)

                  E. pH

                  Între 5 și 8
                  Se adaugă 0,5 ml dintr-o soluție saturată de clorură de potasiu la 10 ml de soluție 10 % v/v a probei, apoi se măsoară pH-ul

                  Puritate

                  Arabitol

                  Maximum 0,3 %

                  Pierdere la uscare

                  Maximum 0,3 % (105 °C, patru ore)

                  Zaharuri reducătoare

                  Maximum 0,3 % (sub formă de glucoză)

                  Total zaharuri

                  Maximum 1 % (sub formă de glucoză)

                  Cenușă sulfatată

                  Maximum 0,1 %

                  Cloruri

                  Maximum 70 mg/kg

                  Sulfat

                  Maximum 100 mg/kg

                  Plumb

                  Maximum 1 mg/kg

                  Bacterii aerobe mezofile

                  Maximum 103/g

                  Bacterii coliforme

                  Absente în 10 g

                     Salmonella

                  Absentă în 10 g

                     E. coli

                  Absentă în 10 g

                     Staphylococcus aureus

                  Absent în 10 g

                     Pseudomonas aeruginosa

                  Absent în 10 g

                  Mucegaiuri

                  Maximum 100/g

                  Fermenți

                  Maximum 100/g”


title: Directiva 93/23/CEE a Consiliului din 1 iunie 1993 privind anchetele statistice care trebuie efectuate în domeniul producției de porcine

text:
               03/Volumul 12

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               284

         31993L0023

               L 149/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/23/CEE A CONSILIULUI

   din 1 iunie 1993
   privind anchetele statistice care trebuie efectuate în domeniul producției de porcine
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   întrucât Directiva 76/630/CEE a Consiliului din 20 iulie 1976 privind anchetele statistice care trebuie efectuate de statele membre în domeniul producției de porcine (3) a fost modificată de mai multe ori; întrucât, cu ocazia unor noi modificări, se impune, pentru o mai mare claritate, reformularea dispozițiilor acestei directive;
   întrucât trebuie să se dispună ca statele membre ale căror efective de porcine reprezintă numai un procent scăzut din efectivul total al Comunității să reducă numărul de anchete anuale care trebuie efectuate;
   întrucât, în scopul asigurării unei gestionări corespunzătoare a politicii agricole comune, în special în ceea ce privește piața cărnii de porc, Comisia solicită furnizarea cu regularitate a datelor cu privire la evoluția efectivului și a producției de carne de porc;
   întrucât, deși colectarea și procesarea datelor, precum și organizarea unei anchete la nivel național trebuie să se încadreze în continuare în sfera de competență a serviciilor de statistică ale statelor membre, Comisia trebuie să asigure coordonarea și armonizarea informațiilor statistice la nivel european și să prevadă metodologii armonizate, necesare în vederea gestionării politicilor comunitare;
   întrucât, pentru a facilita punerea în aplicare a prezentei directive, este necesară o strânsă cooperare între statele membre și Comisie, iar aceasta trebuie efectuată, în special, prin intermediul Comitetului pentru statistică agricolă înființat prin Decizia 72/279/CEE (4),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   SECȚIUNEA I
   ANCHETE REFERITOARE LA EFECTIV
   A.   La nivel național
   Frecvență – domeniul anchetei
   Articolul 1
   (1)   Statele membre efectuează anchete statistice asupra efectivului de porcine aflate pe teritoriul lor în fiecare an, într-una din primele zile ale lunilor aprilie, august și decembrie.
   (2)   La cerere, statele membre pot fi autorizate să efectueze anchetele din aprilie și august în regiunile selectate, cu precizarea ca aceste anchete să acopere cel puțin 70 % din efectivul de porcine.
   Statele membre al căror efectiv de porcine este mai mic de 3 milioane pot fi autorizate să renunțe în întregime la anchetele din aprilie și august.
   La cerere, statele membre pot fi autorizate să folosească surse administrative în locul anchetelor statistice prevăzute în alineatul (1).
   (3)   Referitor la cererile prevăzute în alineatul (2), Comisia hotărăște în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Articolul 2
   (1)   În sensul prezentei directive, termenul „porcine” reprezintă animalele domestice din speciile Sus.
   (2)   Anchetele prevăzute în articolul 1 se referă la toate porcinele din exploatațiile agricole, așa cum sunt definite de către Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17. Aceste anchete trebuie să aibă în vedere exploatații agricole care să reprezinte 95 % din întreaga populație de porcine, așa cum s-a stabilit în ultima anchetă cu privire la structura exploatațiilor agricole.
   (3)   În măsura posibilului, statele membre completează rezultatele anchetelor prevăzute în alineatul (2) printr-o estimare a efectivului de porcine care nu fac obiectul acestor anchete.
   Defalcarea pe categorii
   Articolul 3
   (1)   Anchetele prevăzute în articolul 1 se efectuează astfel încât să asigure o defalcare a efectivelor de porcine, cel puțin în următoarele categorii:

               A.

               Purcei vii cu o greutate mai mică de 20 kg.

               B.

               Porci vii cu o greutate cuprinsă între 20 kg și 50 kg.

               C.

               Porci pentru îngrășare, inclusiv vieri și scroafe cu o greutate:

                           (a)

                           cuprinsă între 50 kg și 80 kg;

                           (b)

                           cuprinsă între 80 kg și 110 kg;

                           (c)

                           de 110 kg sau mai mult.

               D.

               Porci pentru reproducție cu o greutate de 50 kg sau mai mult:

                           (a)

                           vieri;

                           (b)

                           scroafe de prăsilă, din care:

                                       (b 1)

                                       scroafe montate pentru prima dată;

                           (c)

                           alte scroafe, din care:

                                       (c 1)

                                       scrofițe care nu au fătat încă.

         (2)   Categoriile prezentate în alineatul (1) pot fi modificate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   (3)   Categoriile se definesc în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Exactitatea
   Articolul 4
   (1)   Anchetele prevăzute în articolul 1 sunt efectuate sub forma unor anchete complete sau a unor sondaje reprezentative.
   (2)   În ceea ce privește rezultatele anchetelor prevăzute în articolul 2 alineatul (2), erorile de prelevare de probe nu trebuie să depășească, pentru fiecare dintre statele membre, 2 % (interval de încredere de 68 %) din numărul total de porcine.
   (3)   Pe lângă cadrul de testare și estimările suplimentare prezentate în articolul 2 alineatul (3), statele membre iau toate măsurile pe care le consideră corespunzătoare pentru asigurarea calității rezultatelor anchetelor.
   Termen de predare
   Articolul 5
   (1)   Statele membre transmit Comisiei rezultatele provizorii ale anchetelor și estimărilor suplimentare înainte de:

               —

               data de 15 iunie a aceluiași an, pentru ancheta din aprilie;

               —

               data de 15 octombrie a aceluiași an, pentru ancheta din august;

               —

               15 februarie a anului următor, pentru ancheta din decembrie.

         (2)   Statele membre transmit Comisiei rezultatele anchetelor și estimărilor suplimentare în conformitate cu articolul 4 alineatul (2), înainte de:

               —

               1 august a aceluiași an, pentru ancheta din aprilie;

               —

               1 decembrie a aceluiași an, pentru ancheta din august;

               —

               1 aprilie a anului următor, pentru ancheta din decembrie.

         B.   La nivel regional
   Subdiviziuni teritoriale
   Articolul 6
   (1)   Rezultatele finale ale anchetei din luna decembrie sunt stabilite pentru fiecare dintre subdiviziunile teritoriale, așa cum au fost definite, în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   (2)   În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17, Comisia poate aproba cererea unui stat membru de a utiliza defalcarea regională menționată în alineatul (1) pentru rezultatele finale ale anchetelor din aprilie și august.
   (3)   Subdiviziunile teritoriale menționate în alineatul (1) pot fi modificate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Termen de predare
   Articolul 7
   Statele membre informează Comisia cu privire la datele prevăzute în articolul 6 înainte de data de 15 mai a anului următor lunii de referință.
   C.   Defalcarea în funcție de mărimea efectivelor
   Categoriile de mărime
   Articolul 8
   (1)   În anii impari, statele membre furnizează o defalcare a rezultatelor finale ale anchetelor la nivel național în funcție de categoriile de mărime, potrivit definiției, în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   (2)   În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17, Comisia poate aproba cererea unui stat de a utiliza defalcarea menționată în alineatul (1) în funcție de categoriile de mărime, pentru rezultatele finale din anii pari și/sau dintr-o anumită lună a anului.
   (3)   Categoriile de mărime prevăzute în alineatul (1) pot fi modificate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Termen de predare
   Articolul 9
   Statele membre informează Comisia cu privire la datele prevăzute în articolul 8 înainte de data de 15 mai a anului următor lunii de referință.
   SECȚIUNEA II
   STATISTICA SACRIFICĂRILOR
   Articolul 10
   (1)   Statele membre elaborează statistici lunare referitoare la numărul și greutatea carcasei de porcine sacrificate în abatoarele aflate pe teritoriile lor și a căror carne este considerată potrivită pentru consumul uman.
   Dacă este necesar, statele membre mai pot suplimenta estimări ale sacrificărilor, neincluse în profituri, astfel încât statisticile să includă toate porcinele tăiate în abatoarele de pe teritoriile lor.
   (2)   Statisticile prevăzute în alineatul (1) se elaborează pentru următoarele categorii:

               A.

               Porcine, total.

         (3)   Greutatea carcasei prevăzută în alineatul (1) și categoriile menționate în alineatul (2) se definesc în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Termen de predare
   Articolul 11
   Statele membre informează Comisia cu privire la rezultatele statisticilor prevăzute în articolul 10 alineatul (1) în termen de două luni după luna de referință.
   SECȚIUNEA III
   ESTIMAREA PRODUCȚIEI
   Articolul 12
   (1)   Statele membre stabilesc, pe baza rezultatelor anchetelor și a altor informații disponibile, estimări privind oferta de porcine pentru fiecare trimestru calendaristic.
   Această ofertă este exprimată în producția indigenă brută, care include toate porcinele sacrificate, plus balanța comercială intracomunitară și cea externă de porcine vii.
   (2)   Estimările prevăzute în alineatul (1) sunt stabilite pentru următoarea categorie:

               A.

               Porcine, total.

         (3)   Definiția ofertei prevăzută în alineatul (1) poate fi modificată în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 17.
   Termen de predare
   Articolul 13
   Statele membre înaintează Comisiei estimările prevăzute în articolul 12 alineatul (1) la datele următoare și pentru trimestrele următoare:

               (a)

               înainte de 15 februarie, pentru estimările până în al treilea trimestru din anul curent (inclusiv);

               (b)

               înainte de 15 iunie, pentru estimările până în primul trimestru al anului următor (inclusiv);

               (c)

               înainte de 15 octombrie, pentru estimările până în al doilea trimestru din anul următor (inclusiv).

         SECȚIUNEA IV
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 14
   Statele membre înaintează Comisiei datele prevăzute în articolele 5, 7, 9, 11 și 13 respectând Regulamentul (Euratom, CEE) nr. 1588/90 al Consiliului din 11 iunie 1990 cu privire la transmiterea datelor, supuse principiului confidențialității statistice, către Oficiul Statistic al Comunităților Europene (5).
   Articolul 15
   Comisia examinează, cu consultarea statelor membre:

               (a)

               rezultatele primite;

               (b)

               problemele tehnice care apar, în special în ceea ce privește pregătirea și desfășurarea anchetelor și efectuarea estimărilor;

               (c)

               fiabilitatea rezultatelor anchetelor și a estimărilor.

         Articolul 16
   Statele membre informează Comisia asupra oricărei metodologii sau a oricărei schimbări care ar influența considerabil rezultatele statistice. Această informare trebuie efectuată cel târziu în termen de trei luni după ce modificarea în cauză intră în vigoare. Comisia informează celelalte state membre cu privire la un astfel de comunicat prin grupurile de lucru corespunzătoare.
   Articolul 17
   (1)   În cazul în care se face referire la procedura definită în acest articol, Comitetul permanent pentru statistică agricolă, denumit în continuare „comitetul”, este sesizat de către președinte, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei trimite comitetului un proiect cu privire la măsurile ce urmează să fie luate. Comitetul își dă avizul cu privire la proiect într-un termen pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența problemei. Avizul este emis cu o majoritate de 54 de voturi, voturile reprezentanților statelor membre fiind ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu are drept de vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile vizate dacă acestea sunt conforme cu avizul comitetului.

                           b)

                           Dacă măsurile vizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau dacă nu este emis nici un aviz, Comisia trimite imediat Consiliului o propunere cu privire la măsurile ce urmează să fie luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
                           Dacă la expirarea termenului de trei luni de la data sesizării Consiliului, acesta nu a luat o decizie, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie.

         Articolul 18
   (1)   Directiva 76/630/CEE se abrogă începând cu 1 ianuarie 1994.
   (2)   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 19
   Statele membre iau masurile necesare pentru intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative pentru a se conforma dispozițiilor prezentei directive cel târziu la 1 ianuarie 1994.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 20
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 1 iunie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. ANDERSEN

      (1)  JO C 18, 23.1.1993, p. 12.

      (2)  JO C 115, 26.4.1993.

      (3)  JO L 223, 16.8.1976, p. 4. Directivă modificată ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 1057/91 (JO L 107, 27.4.1991, p. 11).

      (4)  JO L 179, 7.8.1972, p. 1.

      (5)  JO L 151, 15.6.1990, p. 1.


title: Directiva Comisiei din 20 iunie 1986 de modificare a Directivei 66/402/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de cereale

text:
               03/Volumul 5

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               180

         31986L0320

               L 200/38

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DIRECTIVA COMISIEI
   din 20 iunie 1986
   de modificare a Directivei 66/402/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de cereale
   (86/320/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 66/402/CEE a Consiliului, din 14 iunie 1966, privind comercializarea semințelor de cereale (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 86/155/CEE (2), în special articolul 2 alineatul (1a) și articolul 21a,
   întrucât, având în vedere evoluția cunoștințelor științifice și tehnice privind hibrizii rezultați din încrucișarea speciilor menționate de Directiva 66/402/CEE, hibrizii rezultați din încrucișarea lui Sorghum bicolor cu Sorghum sudanense ar trebui, datorită importanței lor în Comunitate, să fie incluși în domeniul de aplicare al respectivei directive;
   întrucât, având în vedere evoluția cunoștințelor științifice și tehnice, trebuie aduse modificări anexei I la directiva menționată anterior pentru a adapta condițiile pe care trebuie să le îndeplinească culturile din speciile de Sorghum;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru semințe și material săditor pentru agricultură, horticultură și silvicultură,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 66/402/CEE se modifică după cum urmează.

               1.

               Următorul alineat se adaugă la articolul 2 alineatul (1) partea A:
               „Prezenta definiție conține în egală măsură următorii hibrizi, rezultați din încrucișarea speciilor menționate anterior.

                              Sorghum bicolor (L) Moench
                              x
                              Sorghum sudanense (Piper) Stapf.

                           Hibrizi rezultați din încrucișarea dintre sorg și iarba-de-Sudan.

                     În lipsa unor dispoziții contrare, semințele hibrizilor menționați anterior trebuie să corespundă standardelor sau altor condiții aplicabile semințelor fiecăreia dintre speciile din care sunt derivați.”

               2.

               La anexa I alineatul (3) partea C litera (b), termenul „din soiuri hibride” se introduce după termenul „semințe certificate”.

               3.

               Următoarea literă e adaugă la anexa I alineatul (3) partea C:

                           „(c)

                           culturile de soiuri cu polenizare liberă sau de soiuri sintetice de Sorghum spp. corespund următoarelor standarde: numărul de plante din cultură care pot fi recunoscute ca nefiind în mod vizibil conforme cu soiul nu depășește:

                                       —

                                       1 pe 30 m2 pentru producția de semințe de bază;

                                       —

                                       1 pe 10 m2 pentru producția de semințe certificate.”

         Articolul 2
   Statele membre iau măsurile necesare pentru a se conforma dispozițiilor prezentei directive până la 1 iulie 1987. Comisia este informată de îndată de către statele membre cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 iunie 1986.

            Pentru Comisie

         Frans ANDRIESSEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO 125, 11.7.1966, p. 2308/66.

      (2)  JO L 118, 7.5.1986, p. 23.


title: Directiva 2004/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind promovarea cogenerării pe baza cererii de energie termică utilă pe piața internă a energiei și de modificare a Directivei 92/42/CEE

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0008

Official Journal L 052 , 21/02/2004 P. 0050 - 0060 Ediţie specială în limba cehă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba estonă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba letonă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba malteză Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba polonă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 12 Volume 03 P. 3  - 15

		20040211Directiva 2004/8/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 11 februarie 2004privind promovarea cogenerării pe baza cererii de energie termică utilă pe piața internă a energiei și de modificare a Directivei 92/42/CEEPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],având în vedere avizul Comitetului Regiunilor [3],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [4],întrucât:(1) Potențialul de utilizare a cogenerării ca măsură de economisire a energiei este, în prezent, insuficient folosit în cadrul Comunității. Promovarea unei cogenerări cu randament ridicat, pe baza cererii de energie termică utilă este o prioritate comunitară, având în vedere beneficiile potențiale ale cogenerării din punct de vedere al economisirii energiei primare, al evitării pierderilor în rețele și al reducerii emisiilor, în special de gaze cu efect de seră. De asemenea, folosirea eficientă a energiei produse prin cogenerare poate contribui pozitiv la securitatea aprovizionării cu energie și la poziția concurențială a Uniunii Europene și a statelor membre. De aceea, este necesar să se ia măsuri pentru a garanta că potențialul este exploatat mai bine în cadrul pieței interne de energie.(2) Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 [5] stabilește norme comune pentru producerea, transportul, distribuția și aprovizionarea cu energie electrică în cadrul pieței interne de electricitate. În acest context, dezvoltarea cogenerării contribuie la intensificarea concurenței și pentru noii actori de pe piață.(3) Cartea verde intitulată "Spre o strategie europeană pentru securitatea aprovizionării cu energie electrică" subliniază că Uniunea Europeană depinde în foarte mare măsură de sursele sale externe de energie, care reprezintă în prezent 50 % din necesarul total și se estimează că vor crește la 70 % până în anul 2030, dacă se mențin tendințele actuale. Dependența de import și creșterea ratei importurilor fac să crească riscul de întrerupere a aprovizionării sau de dificultăți în aprovizionare. Cu toate acestea, securitatea aprovizionării nu trebuie considerată doar o problemă de reducere a dependenței de importuri și de dinamizare a producției interne. Securitatea aprovizionării necesită o gamă largă de inițiative de politică energetică, care au drept scop, inter alia, diversificarea surselor și tehnologiilor și îmbunătățirea relațiilor internaționale. Cartea verde subliniază, de asemenea, faptul că securitatea aprovizionării cu energie electrică este esențială pentru o dezvoltare durabilă în viitor. Cartea verde concluzionează că adoptarea de noi măsuri pentru reducerea cererii de energie este esențială atât pentru reducerea dependenței de import, cât și pentru limitarea emisiilor de gaze cu efect de seră. În Rezoluția din 15 noiembrie 2001 privind cartea verde [6], Parlamentul European a solicitat stabilirea unor măsuri de încurajare în favoarea unei schimbări în direcția centralelor de producere a energiei electrice eficiente, inclusiv producerea combinată de energie electrică și energie termică.(4) Comunicarea Comisiei intitulată "O Europă durabilă pentru o lume mai bună – o strategie a Uniunii Europene pentru dezvoltare durabilă", prezentată la Consiliul European de la Göteborg din 15 și 16 iunie 2001, a identificat schimbările climatice ca reprezentând una din principalele bariere în calea dezvoltării durabile și a accentuat necesitatea utilizării în mai mare măsură a energiei curate și a unor acțiuni clare pentru reducerea cererii de energie.(5) Utilizarea mai intensă a cogenerării, orientată în direcția realizării de economii de energie primară, ar putea constitui o parte importantă a pachetului de măsuri necesare pentru respectarea Protocolului de la Kyoto anexat la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice, precum și a oricărui pachet de măsuri politice pentru respectarea angajamentelor viitoare. În comunicarea privind punerea în aplicare a primei faze a Programului european privind schimbările climatice, Comisia a identificat promovarea cogenerării ca fiind una dintre măsurile necesare pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră din sectorul energetic și și-a anunțat intenția de a prezenta o propunere pentru o directivă privind promovarea cogenerării în 2002.(6) În Rezoluția din 25 septembrie 2002 privind comunicarea Comisiei în legătură cu punerea în aplicare a primei faze a Programului european privind schimbările climatice [7], Parlamentul European salută ideea prezentării unei propuneri de întărire a măsurilor comunitare menite să promoveze producerea combinată de energie electrică și termică (CHP) și cere adoptarea promptă a unei directive privind promovarea producerii combinate de energie electrică și termică.(7) Importanța cogenerării a fost recunoscută, de asemenea, de Rezoluția Consiliului din 18 decembrie 1997 [8] și de Rezoluția Parlamentului European din 15 mai 1998 [9] privind o strategie comunitară de promovare a producerii combinate de energie electrică și termică.(8) În concluziile din 30 mai 2000 și din 5 decembrie 2000, Consiliul a aprobat planul de acțiune al Comisiei privind randamentul energetic și a identificat promovarea cogenerării ca fiind unul din domeniile prioritare pe termen scurt. În rezoluția din 14 martie 2001 privind planul de acțiune pentru randamentul energetic [10], Parlamentul a cerut Comisiei să prezinte propuneri de stabilire a unor norme comune pentru promovarea cogenerării, atunci când acest lucru este justificat din punct de vedere al mediului.(9) Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării [11], Directiva 2001/80/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind limitarea emisiilor în aer ale anumitor poluanți proveniți de la marile instalații de ardere [12] și Directiva 2000/76/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deșeurilor [13] au evidențiat necesitatea de a evalua potențialul de cogenerare în instalații noi.(10) Directiva 1002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor [14] impune statelor membre să asigure ca pentru clădirile noi cu o suprafață totală utilă de peste 1000 m2, să se analizează și să se ia în considerare, înainte de începerea construcției, fezabilitatea tehnică, de mediu și economică a sistemelor alternative, cum ar fi cogenerarea de energie electrică și termică.(11) În prezenta directivă, cogenerarea cu randament ridicat este definită de economiile de energie obținute prin producerea combinată față de producerea separată de energie electrică și termică. Economiile de energie mai mari de 10 % justifică folosirea expresiei "cogenerare cu randament ridicat". Pentru maximizarea economiilor de energie și pentru a evita pierderea acestor economii, trebuie să se acorde o importanță deosebită condițiilor de exploatare a unităților de cogenerare.(12) În contextul evaluării economiilor de energie primară, este important să se ia în considerare situația statelor membre în care cea mai mare parte din consumul de energie electrică este acoperită din importuri.(13) Pentru transparență, este important să se adopte o definiție de bază armonizată a cogenerării. Pentru emiterea unei garanții de origine și pentru scopuri statistice, dacă instalațiile de cogenerare sunt echipate pentru producerea separată de energie electrică sau energie termică, o astfel de producție nu trebuie să fie specificată ca fiind cogenerare.(14) Pentru a garanta că suportul pentru cogenerare, în contextul prezentei directive, se bazează pe cererea de energie termică utilă și pe economiile de energie primară, este necesar să se stabilească criterii pentru determinarea și evaluarea randamentului energetic al producției prin cogenerare conform definiției de bază.(15) Obiectivul general al prezentei directive trebuie să fie stabilirea unei metode armonizate de calculare a energiei electrice produse prin cogenerare și a orientărilor necesare pentru punerea în aplicare a acesteia, luând în considerare metodologii precum cele care sunt puse la punct în prezent de către organismele europene de standardizare. Această metodă trebuie să poată fi adaptată pentru a ține seama de progresul tehnic. Aplicarea calculelor din anexele II și III la unitățile de microcogenerare se poate baza, în conformitate cu principiul proporționalității, pe valorile rezultate dintr-un proces de testare de tip, certificat de un organism competent și independent.(16) Definițiile cogenerării și cogenerării cu randament ridicat utilizate în prezenta directivă nu aduc atingere utilizării diferitelor definiții din legislația internă, pentru alte scopuri decât cele stabilite de prezenta directivă. Este potrivit să se folosească suplimentar definițiile relevante conținute în Directiva 2003/54/CE și în Directiva 2001/77/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie pe piața internă a energiei electrice [15].(17) Măsurarea producerii de energie termică utilă în punctul de producere al centralei de cogenerare subliniază necesitatea ca avantajele energiei termice utile produse prin cogenerare să nu se irosească prin pierderi mari de energie termică în rețelele de distribuție.(18) Raportul dintre energie electrică și energie termică este o caracteristică tehnică ce trebuie definită pentru a calcula cantitatea de energie electrică produsă prin cogenerare.(19) În sensul prezentei directive, definiția "unităților de cogenerare" poate include și echipamente în care se poate produce doar energie electrică sau doar energie termică, cum ar fi camerele de ardere auxiliare și cele de postardere. Producția provenită din astfel de echipamente nu trebuie considerată drept cogenerare pentru emiterea unei garanții de origine și pentru scopuri statistice.(20) Definiția "cogenerării la scară redusă" cuprinde, între altele, unitățile de micro-cogenerare și de cogenerare în rețea distribuită, cum ar fi unitățile de cogenerare care aprovizionează cu energie zonele izolate sau care satisfac cereri limitate de energie pentru nevoi rezidențiale, comerciale sau industriale.(21) Pentru a crește gradul de transparență în ceea ce privește opțiunea consumatorului între energia electrică produsă prin cogenerare și energia electrică produsă prin alte tehnici, este necesar să se asigure că, pe baza unor valori de referință armonizate privind randamentul energetic, se poate garanta originea cogenerării cu randament ridicat. Sistemele de garantare a originii nu implică, în sine, dreptul de a beneficia de pe urma mecanismelor naționale de sprijin.(22) Este important ca toate formele de energie electrică produse prin cogenerare cu randament ridicat să poată fi acoperite de garanții de origine. Este important să se facă distincția clară între garanțiile de origine și certificatele care pot fi preschimbate.(23) Pentru a asigura creșterea penetrării pe piață a cogenerării pe termen mediu, este indicat să se solicite tuturor statelor membre adoptarea și publicarea unui raport de analiză a potențialului național pentru cogenerarea cu randament ridicat și să se includă în raport o analiză separată a barierelor în calea cogenerării, precum și a măsurilor luate pentru a asigura fiabilitatea sistemului de garantare.(24) Sprijinul public trebuie să fie în concordanță cu dispozițiile orientărilor comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului [16], inclusiv în ceea ce privește necumularea ajutoarelor. În prezent, aceste orientări permit acordarea anumitor tipuri de sprijin public, dacă se poate demonstra că măsurile de sprijin sunt benefice din punct de vedere al protecției mediului pentru că randamentul conversiei este foarte ridicat, pentru că măsurile vor permite reducerea consumului de energie sau pentru că procesul de producție va fi mai puțin dăunător pentru mediu. În unele situații, un astfel de sprijin poate fi necesar pentru exploatarea în continuare a potențialului de cogenerare, în special pentru a ține seama de necesitatea de internalizare a costurilor externe.(25) Programele de sprijin public pentru promovarea cogenerării trebuie să se concentreze în principal pe sprijinirea cogenerării pe baza unei cereri de energie termică și energie de răcire, care poate fi justificată din punct de vedere economic.(26) Statele membre pun în aplicare diferite mecanisme de sprijin pentru cogenerare la nivel național, care includ ajutoare pentru investiții, scutiri sau reduceri de impozite, certificate verzi și programe de sprijin direct al prețurilor. Un mijloc important de atingere a scopului prezentei directive este garantarea funcționării corespunzătoare a acestor mecanisme, până la punerea în funcțiune a unui cadru comunitar armonizat, pentru a menține încrederea investitorilor. Comisia intenționează să monitorizeze situația și să prezinte rapoarte cu privire la experiența câștigată în aplicarea programelor naționale de sprijin.(27) Pentru transportul și distribuția energiei electrice produse prin cogenerare cu randament ridicat, se aplică dispozițiile articolului 7 alineatele (1), (2) și (5) din Directiva 2001/77/CE, precum și dispozițiile relevante din Directiva 2003/54/CE. Până când producătorul de energie prin cogenerare devine, în conformitate cu legislația internă, client eligibil în înțelesul articolului 21 alineatul (1) din Directiva 2003/54/CE, tarifele legate de achiziția de energie de completare de care au nevoie uneori producătorii de energie prin cogenerare trebuie să fie stabilite ținând seama de criterii obiective, transparente și nediscriminatorii. În special pentru unitățilede cogenerare la scară redusă și cele de microcogenerare, accesul la rețeaua de energie electrică produsă prin cogenerare cu randament ridicat poate fi facilitat, sub rezerva notificării Comisiei.(28) În general, unitățile de cogenerare de până la 400 kW, care intră sub incidența definițiilor din Directiva 92/42/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind cerințele de randament energetic pentru noile cazane de apă fierbinte aprovizionate cu combustibili lichizi sau gazoși [17] nu pot îndeplini condițiile minime de randament energetic impuse de acestea și, prin urmare, trebuie excluse din domeniul de aplicare a directivei menționate.(29) Structura specifică a sectorului de cogenerare, care include mulți producători mici și mijlocii, trebuie să fie luată în considerare, în special atunci când se revizuiesc procedurile administrative pentru obținerea autorizației de a construi o instalație de cogenerare.(30) În sensul prezentei directive, de creare a unui cadru pentru promovarea cogenerării, este important să se pună accentul pe necesitatea unui mediu economic și administrativ stabil pentru investițiile în noi instalații de cogenerare. Statele membre trebuie încurajate să susțină această necesitate prin proiectarea unor programe de sprijin cu o durată de minimum patru ani și prin evitarea schimbărilor frecvente ale procedurilor administrative etc. De asemenea, statele membre trebuie să fie încurajate să garanteze că programele de sprijin public respectă principiul retragerii treptate din funcțiune.(31) Randamentul și durabilitateta globală a cogenerării depind de mai mulți factori, cum ar fi tehnologia utilizată, tipurile de combustibil, curbele de sarcină, mărimea unității, precum și de proprietățile energiei termice. Din considerente practice și având în vedere faptul că utilizarea energiei termice produse în diferite scopuri necesită diferite niveluri de temperatură ale energiei termice și că aceste diferențe, precum și altele influențează randamentul cogenerării, cogenerarea poate fi împărțită în categorii cum ar fi: "cogenerare industrială", "cogenerare pentru încălzire" și "cogenerare agricolă".(32) În conformitate cu principiile subsidiarității și proporționalității, prevăzute la articolul 5 din tratat, este necesar să se stabilească la nivel comunitar principii generale care să ofere un cadru pentru promovarea cogenerării pe piața internă de energie, dar detaliile punerii în aplicare trebuie lăsate la latitudinea statelor membre, permițând astfel fiecărui stat membru să aleagă regimul care corespunde cel mai bine situației sale particulare. Prezenta directivă se limitează la minimul necesar pentru atingerea acestor obiective, fără a depăși ceea ce este necesar în acest scop.(33) Se impune adoptarea măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie de stabilire a normelor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei [18],ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1ObiectObiectul prezentei directive este de a crește randamentul energetic și de a îmbunătăți securitatea de aprovizionare, prin crearea unui cadru pentru promovarea și dezvoltarea cogenerării cu randament ridicat a energiei electrice și termice, pe baza cererii de energie termică utilă și a economiilor de energie primară pe piața internă de energie, ținând seama de împrejurările naționale specifice, în special cele privind condițiile economice și climatice.Articolul 2Domeniu de aplicarePrezenta directivă se aplică cogenerării, astfel cum este definită la articolul 3, precum și tehnologiilor de cogenerare enumerate în anexa I.Articolul 3DefinițiiÎn sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:(a) "cogenerare" înseamnă producerea simultană, în același proces, a energiei termice și a energiei electrice și/sau mecanice;(b) "energie termică utilă" înseamnă energia termică produsă într-un proces de cogenerare, pentru a satisface o cerere de încălzire sau răcire, justificată din punct de vedere economic;(c) "cerere justificată din punct de vedere economic" înseamnă cererea care nu depășește necesarul de încălzire sau răcire și care ar putea fi satisfăcută altfel în condițiile pieței, prin alte procese de producere a energiei, în afară de cogenerare;(d) "energie electrică produsă prin cogenerare" înseamnă energia electrică produsă într-un proces legat de producerea de energie termică utilă și calculată în conformitate cu metodologia prezentată în anexa II;(e) "energie electrică de rezervă" înseamnă energia electrică furnizată prin rețeaua de energie electrică ori de câte ori procesul de cogenerare este întrerupt, inclusiv în perioadele de revizie sau în stare de avarie;(f) "energie electrică de completare" înseamnă energia electrică furnizată prin rețeaua de energie electrică în cazurile în care cererea de energie electrică depășește producția de energie electrică din procesul de cogenerare;(g) "randament global" înseamnă suma anuală a producției de energie electrică și mecanică și a producției de energie termică utilă, împărțită la cantitatea de combustibil folosită pentru producerea energiei termice într-un proces de cogenerare și în producția brută de energie electrică și mecanică;(h) "randament" înseamnă randamentul calculat pe baza "puterii calorifice nete" a combustibililor (numită și "putere calorifică inferioară");(i) "cogenerare cu randament ridicat" înseamnă cogenerarea care îndeplinește criteriile stabilite în anexa III;(j) "valoare de referință a randamentului pentru producere separată" înseamnă randamentul producerii separate alternative de energie electrică și termică, pe care procesul de cogenerare este menit s-o înlocuiască;(k) "raportul dintre energia electrică și energia termică" înseamnă raportul dintre energia electrică produsă prin cogenerare și energia termică utilă la funcționare exclusiv în regim de cogenerare, utilizând datele operaționale ale unei unități specifice;(l) "unitate de cogenerare" înseamnă acea unitate care poate funcționa în regim de cogenerare;(m) "unitate de microcogenerare" înseamnă o unitate de cogenerare cu o capacitate maximă sub 50 kWe;(n) "cogenerare la scară redusă" înseamnă unități de cogenerare cu capacitate instalată mai mică de 1 MWe;(o) "producție în cogenerare" înseamnă suma dintre energia electrică și mecanică și energia termică utilă produsă prin cogenerare.Suplimentar, se aplică definițiile relevante din Directiva 2003/54/CE și din Directiva 2001/77/CE.Articolul 4Criterii de eficiență a cogenerării(1) În scopul determinării randamentului cogenerării în conformitate cu anexa III, nu mai târziu de 21 februarie 2006, Comisia stabilește valori de referință armonizate ale randamentului pentru producerea separată a energiei electrice și termice, în conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2). Aceste valori de referință armonizate ale randamentului constau dintr-o matrice de valori diferențiate prin factori relevanți, printre care anul construcției și tipurile de combustibil și trebuie să se bazeze pe o analiză bine fundamentată, care să ia în considerare, între altele, datele de exploatare în condiții realiste, schimbul transfrontalier de energie electrică, combinația de combustibili și condițiile climatice, precum și tehnologiile de cogenerare aplicate, în conformitate cu principiile enunțate în anexa III.(2) În conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2), Comisia revizuiește valorile de referință armonizate ale randamentului pentru producerea separată a energiei electrice și energiei termice, menționate la alineatul (1), pentru prima dată la 21 februarie 2011 și după aceea din patru în patru ani, pentru a ține seama de progresul tehnologic și de evoluția distribuției surselor de energie.(3) Statele membre care pun în aplicare prezenta directivă înainte de stabilirea de către Comisie a valorilor de referință armonizate ale randamentului pentru producerea separată de energie electrică și termică menționate la alineatul (1) adoptă, înainte de data prevăzută la alineatul (1), valorile de referință naționale ale randamentului pentru producerea separată a energiei electrice și termice, care urmează să fie folosite pentru calculul economiilor de energie primară produse din cogenerare, în conformitate cu metodologia prevăzută la anexa III.Articolul 5Garanția de origine pentru energia electrică produsă prin cogenerare cu randament ridicat(1) Pe baza valorilor de referință armonizate ale randamentului, prevăzute la articolul 4 alineatul (1), statele membre, nu mai târziu de șase luni de la adoptarea acestor valori, se asigură că originea energiei electrice produse prin cogenerare cu randament ridicat poate fi garantată în conformitate cu criterii obiective, transparente și nediscriminatorii stabilite de fiecare stat membru. Acestea iau măsuri pentru ca această garanție de origine a energiei electrice să permită producătorilor să demonstreze că energia electrică pe care o vând este produsă prin cogenerare cu randament ridicat și să fie emisă în a acest scop, ca răspuns la o solicitare din partea producătorului.(2) Statele membre pot desemna unul sau mai multe organisme competente, independente de activitățile de producție și distribuție, pentru a superviza emiterea garanției de origine menționate la alineatul (1).(3) Statele membre sau organismele competente asigură mecanisme adecvate astfel încât garanția de origine să fie atât corectă, cât și fiabilă și specifică, în raportul prevăzut la articolul 10 alineatul (1), măsurile luate pentru asigurarea fiabilității sistemului de garantare.(4) Programele pentru garantarea originii nu implică, de la sine, dreptul de a beneficia de mecanismele naționale de sprijin.(5) O garanție de origine:- precizează puterea calorifică inferioară a sursei de combustibil din care a fost produsă energia electrică, modul de utilizare a energiei termice produse împreună cu energia electrică, precum și datele și locurile de producere;- precizează cantitatea de energie electrică produsă prin cogenerare cu randament ridicat, în conformitate cu anexa II, pe care o reprezintă garanția;- precizează economiile de energie primară calculate în conformitate cu anexa III, pe baza valorilor de referință armonizate ale randamentului, stabilite de către Comisie, astfel cum sunt prevăzute la articolul 4 alineatul (1).Statele membre pot include informații suplimentare privind garanția de origine.(6) Astfel de garanții de origine, emise în conformitate cu dispozițiile alineatului (1), trebuie să fie recunoscute reciproc de statele membre, exclusiv ca dovadă a elementelor menționate la alineatul (5). Orice refuz de a recunoaște o garanție de origine ca astfel de dovadă, în special din motive legate de prevenirea fraudelor, trebuie să se întemeieze pe criterii obiective, transparente și nediscriminatorii.În cazul refuzului de recunoaștere a garanției de origine, Comisia poate obliga partea care refuză să recunoască garanția, în special în ceea ce privește criteriile obiective, transparente și nediscriminatorii pe care se întemeiază o astfel de recunoaștere.Articolul 6Potențiale naționale pentru cogenerare cu randament ridicat(1) Statele membre efectuează o analiză a potențialului național pentru aplicarea cogenerării cu randament ridicat, inclusiv a microcogenerării cu randament ridicat.(2) Analiza:- se întemeiază pe date științifice bine documentate și respectă criteriile enumerate în anexa IV;- identifică întregul potențial pentru cererile de energie termică utilă și de răcire, pentru care se poate aplica cogenerarea cu randament ridicat, precum și disponibilitatea combustibililor și altor resurse energetice care ar urma să fie folosite în cogenerare;- include o analiză separată a barierelor care ar putea împiedica realizarea potențialului național pentru cogenerarea cu randament ridicat. Această analiză trebuie să ia în considerare, în mod deosebit, barierele legate de prețuri și costuri și de accesul la combustibili, barierele legate de problemele sistemului energetic, barierele legate de procedurile administrative și barierele legate de lipsa internalizării costurilor externe în prețurile energiei.(3) Statele membre evaluează progresul în direcția creșterii ponderii de cogenerare cu randament ridicat, pentru prima dată până la 21 februarie 2007 și după aceea din patru în patru ani, ca urmare a unei solicitări din partea Comisiei cu cel puțin șase luni înainte de data scadentă.Articolul 7Programe de sprijin(1) Statele membre se asigură că sprijinul pentru cogenerare – unități existente și viitoare – se bazează pe cererea de energie termică utilă și economiile de energie primară, în lumina oportunităților disponibile pentru reducerea cererii de energie prin alte măsuri fezabile din punct de vedere economic sau avantajoase pentru mediu, cum ar fi alte măsuri de eficiență energetică.(2) Fără a aduce atingere articolelor 87 și 88 din tratat, Comisia evaluează aplicarea mecanismelor de sprijin utilizate în statele membre, conform cărora un producător de energie în cogenerare primește, pe baza reglementărilor emise de autoritățile publice, sprijin direct sau indirect, care ar putea avea ca efect restrângerea schimburilor comerciale.Comisia analizează dacă aceste mecanisme contribuie la atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 6 și la articolul 174 alineatul (1) din tratat.(3) În raportul menționat la articolul 11, Comisia prezintă o analiză bine fundamentată privind experiența dobândită din aplicarea și coexistența diferitelor mecanisme de sprijin menționate la alineatul. (2) din prezentul articol. Raportul evaluează succesul, inclusiv rentabilitatea, sistemelor de sprijin în promovarea utilizării cogenerării cu randament ridicat, în conformitate cu potențialele naționale menționate la articolul 6. Raportul examinează, de asemenea, în ce măsură programele de sprijin au contribuit la crearea unor condiții stabile pentru investiții în cogenerare.Articolul 8Probleme legate de rețeaua electrică și de tarifare(1) În scopul asigurării transportului și distribuției energiei electrice produse prin cogenerare cu randament ridicat, se aplică dispozițiile articolului 7 alineatele (1), (2) și (5) din Directiva 2001/77/CE, precum și dispozițiile relevante din Directiva 2003/54/CE.(2) Până când producătorul de energie prin cogenerare devine client eligibil în condițiile legislației interne, în înțelesul articolului 21 alineatul (1) din Directiva 2003/54/CE, statele membre ar trebui să ia măsurile necesare pentru a se asigura că tarifele pentru achiziționarea de energie electrică drept energie de rezervă sau de completare sunt stabilite pe baza tarifelor, clauzelor și condițiilor publicate.(3) Sub rezerva notificării Comisiei, statele membre pot facilita accesul la rețeaua de energie electrică produsă prin cogenerare cu randament ridicat de către unități la scară redusă și de microcogenerare.Articolul 9Proceduri administrative(1) Statele membre sau organismele competente desemnate de statele membre evaluează cadrul legislativ și normativ existent, cu privire la procedurile de autorizare sau celelalte proceduri prevăzute la articolul 6 din Directiva 2003/54/CE, care se aplică unităților de cogenerare cu randament ridicat.O astfel de evaluare are în vedere:(a) încurajarea proiectării de unități de cogenerare care să răspundă cererilor, justificate din punct de vedere economic, de energie termică utilă și evitarea producerii unei cantități de energie termică mai mare decât necesarul de energie termică utilă;(b) reducerea barierelor normative și de alt tip care stau în calea cogenerării;(c) fluidizarea și accelerarea procedurilor la nivelul administrativ adecvat și(d) asigurarea ca normele să fie obiective, transparente și nediscriminatorii și luarea în considerare pe deplin a particularităților diferitelor tehnologii de cogenerare.(2) Statele membre oferă – când acest lucru este adecvat în contextul legislației interne – indicii privind etapa la care s-a ajuns, în mod special în ceea ce privește următoarele aspecte:(a) coordonarea între diferite organisme administrative în ceea ce privește termenele, recepția și prelucrarea cererilor de autorizare;(b) elaborarea unor posibile orientări pentru activitățile menționate la alineatul (1) și fezabilitatea unei proceduri rapide de planificare pentru producătorii de energie în sistem de cogenerare;(c) desemnarea autorităților care să acționeze ca mediatori în litigiile dintre autoritățile responsabile pentru eliberarea autorizațiilor și solicitanții de autorizații.Articolul 10Raportarea de către statele membre(1) Nu mai târziu de 21 februarie 2006, statele membre publică un raport care cuprinde rezultatele analizei și evaluările efectuate în conformitate cu articolul 5 alineatul (3), articolul 6 alineatul (1), articolul 9 alineatele (1) și (2).(2) Nu mai târziu de 21 februarie 2007 și apoi din patru în patru ani, la cererea Comisiei, cu cel puțin șase luni înainte de data scadentă, statele membre publică un raport care să conțină rezultatul evaluării prevăzute la articolul 6 alineatul (3).(3) Statele membre prezintă Comisiei, pentru prima dată înainte de sfârșitul lunii decembrie 2004, datele pentru anul 2003 și apoi anual, date statistice privind producția națională de energie electrică și energie termică din cogenerare, în conformitate cu metodologia prezentată în anexa II.De asemenea, statele membre prezintă statistici anuale privind capacitatea de cogenerare și combustibilii folosiți pentru cogenerare. Statele membre pot prezenta și statistici privind economiile de energie primară produse prin aplicarea cogenerării, în conformitate cu metodologia prezentată în anexa III.Articolul 11Raportarea de către Comisie(1) Pe baza rapoartelor prezentate în temeiul articolului 10, Comisia analizează aplicarea prezentei directive și prezintă Parlamentului European și Consiliului, nu mai târziu de 21 februarie 2008 și apoi din patru în patru ani, un raport privind progresul punerii în aplicare a prezentei directive.Acest raport trebuie să cuprindă, în special, următoarele:(a) evaluarea progresului în direcția realizării potențialelor naționale de cogenerare cu randament ridicat, menționate la articolul 6;(b) evaluarea gradului în care normele și procedurile care definesc condițiile-cadru pentru cogenerare pe piața internă de energie sunt stabilite pe baza unor criterii obiective, transparente și nediscriminatorii, ținând seama de avantajele cogenerării;(c) examinarea experiențelor dobândite prin aplicarea și coexistența diferitelor mecanisme de sprijin pentru cogenerare;(d) reexaminarea valorilor de referință ale randamentului pentru producerea separată, pe baza tehnologiilor actuale.După caz, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, pe lângă raport, alte propuneri.(2) La evaluarea progresului menționat la alineatul (1) litera (a), Comisia examinează în ce măsură a fost atins potențialul național de cogenerare cu randament ridicat, menționat la articolul 6, sau măsura în care se estimează că va fi atins, luând în considerare măsurile și condițiile din statele membre, inclusiv condițiile climatice, precum și impactul pe piața internă de energie și implicațiile altor inițiative comunitare, cum ar fi Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de schimburi comerciale pentru cotele de emisie a gazului cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului [19].După caz, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului alte propuneri, în special cele care au în vedere stabilirea unui plan de acțiune pentru dezvoltarea cogenerării cu randament ridicat în cadrul Comunității.(3) La evaluarea posibilităților de armonizare în continuare a metodelor de calcul menționate la articolul 4 alineatul (1), Comisia examinează impactul coexistenței calculelor prevăzute la articolul 12, anexele II și III, pe piața internă de energie, luând în considerare în același timp experiența dobândită prin aplicarea mecanismelor de sprijin naționale.După caz, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului și alte propuneri care au ca scop armonizarea în continuare a metodelor de calcul.Articolul 12Calcule alternative(1) Până la sfârșitul anului 2010 și sub rezerva aprobării prealabile de către Comisie, statele membre pot folosi alte metode decât cea prevăzută în anexa II litera (b), pentru a scădea din cifrele raportate posibila cantitate de energie electrică care nu a fost produsă în proces de cogenerare. Cu toate acestea, în sensul celor menționate la articolul 5 alineatul (1) și la articolul 10 alineatul (3), cantitatea de energie electrică produsă prin cogenerare se determină în conformitate cu anexa II.(2) Statele membre pot calcula economiile de energie primară rezultate ca urmare a producerii de energie termică și energie electrică și mecanică în conformitate cu anexa III litera (c), fără a utiliza anexa II pentru a exclude din acest proces cantitățile de energia termică și energie electrică ce nu sunt rezultate din cogenerare. O astfel de producție poate fi considerată ca fiind cogenerare cu randament ridicat, cu condiția să îndeplinească criteriile de randament stabillite în anexa III litera (a) și – pentru unitățile de cogenerare cu capacitate electrică mai mare de 25 MW – randamentul global să fie peste 70 %. Cu toate acestea, specificarea cantității de energie electrică produse prin cogenerare în contextul acestei producții, pentru emiterea unei garanții de origine și în scop statistic, se determină în conformitate cu anexa II.(3) Până la sfârșitul anului 2010, statele membre, folosind o metodologie alternativă, pot determina dacă o cogenerare este cu randament ridicat fără a verifica dacă producerea prin cogenerare îndeplinește criteriile din anexa III litera (a), atunci când se dovedește la nivel național că producerea în sistem de cogenerare identificată de o astfel de metodologie alternativă de calcul îndeplinește în medie criteriile din anexa III litera (a). Dacă se emite o garanție de origine pentru o astfel de producere de energie, atunci randamentul producerii în cogenerare specificat în garanție nu trebuie să depășească valorile limită ale criteriilor din anexa III litera (a), cu excepția cazului în care calculele efectuate în conformitate cu anexa III dovedesc contrariul. Cu toate acestea, specificarea cantității de energie electrică produse prin cogenerare în contextul acestei producții, pentru emiterea unei garanții de origine și în scop statistic, se determină în conformitate cu anexa II.Articolul 13Revizuire(1) Valorile limită utilizate pentru calculul energiei electrice produse prin cogenerare menționate în anexa II litera (a) se adaptează la progresul tehnic în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (2).(2) Valorile limită utilizate pentru calculul randamentului producției prin cogenerare și a economiilor de energie primară menționate la anexa III litera (a) se adaptează la progresul tehnic în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (2).(3) Orientările pentru determinarea raportului dintre energia electrică și energia termică menționate în anexa II litera (d) se adaptează la progresul tehnic în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (2).Articolul 14Procedura comitetului(1) Comisia este asistată de un comitet.(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, ținând seama de dispozițiile articolului 8 din decizia respectivă.Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.(3) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.Articolul 15TranspunereStatele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 21 februarie 2006. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 16Modificare la Directiva 92/42/CEELa articolul 3 alineatul (1) din Directiva 92/42/CEE se introduce următoarea liniuță:- "— unitățile de cogenerare, astfel cum sunt definite în Directiva 2004/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind promovarea cogenerării bazate pe cererea de energie electrică utilă pe piața internă de energie [].Articolul 17Intrare în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 18DestinatariPrezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Strasburg, 11 februarie 2004.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleP. CoxPentru ConsiliuPreședinteleM. McDowell[1] JO C 291 E, 26.11.2002, p. 182.[2] JO C 95, 23.4.2003, p. 12.[3] JO C 244, 10.10.2003, p. 1.[4] Avizul Parlamentului European din 13 mai 2003 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial), Poziția comună a Consiliului din 8 septembrie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Poziția Parlamentului European din 18 decembrie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).[5] JO L 176, 15.7.2003, p. 37.[6] JO C 140 E, 13.6.2002, p. 543.[7] JO C 273 E, 14.11.2003, p. 172.[8] JO C 4, 8.1.1998, p. 1.[9] JO C 167, 1.6.1998, p. 308.[10] JO C 343, 5.12.2001, p. 190.[11] JO C 257, 10.10.1996, p. 26.[12] JO L 309, 27.11.2001, p. 1.[13] JO L 332, 28.12.2000, p. 91.[14] JO L 1, 4.1.2003, p. 65.[15] JO L 283, 27.10.2001, p. 33.[16] JO C 37, 3.2.2001, p. 3.[17] JO L 167, 22.6.1992, p. 17. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 93/68/CEE (JO L 220, 30.8.1993, p. 1).[18] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[19] JO L 275, 25.10.2003, p. 32.[] JO L 52, 21.2.2004, p. 50."--------------------------------------------------20040211ANEXA ITehnologii de cogenerare care intră sub incidența prezentei directive(a) Turbină de gaz cu ciclu combinat cu recuperare de căldură(b) Turbină de abur cu contrapresiune(c) Turbină de abur cu condensație(d) Turbină de gaz cu recuperare de căldură(e) Motor cu ardere internă(f) Microturbine(g) Motoare Stirling(h) Pile de combustie(i) Motoare cu abur(j) Cicluri Rankine pentru biomasă(k) Orice alt tip de tehnologie sau combinații ale acestora, care intră sub incidența definiției stabilite la articolul 3 litera (a).--------------------------------------------------20040211ANEXA IICalculul energiei electrice produse prin cogenerareValorile folosite pentru calculul energiei electrice produse prin cogenerare se determină pe baza exploatării estimate sau efective a unității în condiții normale de utilizare. Pentru unitățile de microcogenerare, calculul se poate baza pe valori certificate.(a) Producția de energie electrică din cogenerare se consideră egală cu producția totală anuală de energie electrică a unității respective, măsurată la ieșirea din generatoarele principale;(i) în unitățile de cogenerare de tip (b), (d), (e), (f), (g) și (h) menționate la anexa I, cu un randament global anual stabilit de statele membre la un nivel minim de 75 % și(ii) în unități de cogenerare de tip (a) și (c) menționate în anexa I, cu un randament global anual stabilit de statele membre la un nivel de minim 80 %.(b) În unitățile de cogenerare cu un randament global anual mai mic decât valoarea prevăzută la litera (a) punctul (i) [unități de cogenerare de tipul (b), (d), (e), (f), (g) și (h) menționate în anexa I] sau cu un randament global anual sub valoarea menționată la litera (a) punctul (ii) [unități de cogenerare de tip (a) și (c) menționate în anexa I], cogenerarea se calculează cu următoarea formulă:ECHP = HCHP · Cunde:ECHP  este cantitatea de energie electrică produsă prin cogenerareC  este raportul dintre energia electrică și energia termicăHCHP  este cantitatea de energie termică utilă produsă prin cogenerare (calculată, în acest s ens, ca producția totală de energie termică minus orice cantitate de energie termică produsă în cazane separate sau prin extracție de abur viu din generatorul de abur, înainte de turbină).Calculul energiei electrice produse prin cogenerare trebuie să aibă la bază raportul efectiv dintre energia electrică și energia termică. Dacă nu se cunoaște raportul efectiv dintre energia electrică și energia termică a unei unități de cogenerare, se pot folosi următoarele valori implicite, în special pentru scopuri statistice, pentru unități de tip (a), (b), (c), (d) și (e) menționate la anexa I, cu condiția ca energia electrică produsă în cogenerare să fie mai mică sau egală cu producția de energie electrică totală a unității:Tipul unității | Raportul energie electrică/energie termică, C (valori implicite) |Turbină de gaz în ciclu combinat, cu recuperare de căldură | 0,95 |Turbină de abur cu contrapresiune | 0,45 |Turbină de abur cu condensație | 0,45 |Turbină de gaz cu recuperare de căldură | 0,55 |Motor cu ardere internă | 0,75 |Dacă statele membre introduc valori implicite pentru raportul dintre energia electrică și energia termică pentru unitățile de tipul (f), (g), (h), (i), (j) și (k) menționate în anexa I, aceste valori implicite trebuie să fie publicate și notificate Comisiei.(c) Dacă o parte din conținutul de energie al consumului de combustibil din procesul de cogenerare este recuperată sub formă de produse chimice și reciclată, această parte poate fi scăzută din consumul de combustibil înainte de calcularea randamentului global utilizat la literele (a) și (b).(d) Statele membre pot determina raportul dintre energia electrică și energia termică utilă în cazul funcționării în regim de cogenerare la o capacitate scăzută, utilizând datele operaționale ale unei unități specifice.(e) Comisia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (2), stabilește orientări detaliate pentru punerea în aplicare și aplicarea propriu-zisă a dispozițiilor anexei II, inclusiv determinarea raportului dintre energia electrică și energia termică.(f) Statele membre pot utiliza alte perioade de raportare în afară de cea anuală, pentru calculele de la literele (a) și (b).--------------------------------------------------20040211ANEXA IIIMetodologia de determinare a randamentului procesului de cogenerareValorile utilizate pentru calculul randamentului cogenerării și a economiilor de energie primară se determină pe baza exploatării estimate sau efective a unității, în condiții normale de utilizare.(a) Cogenerarea cu randament ridicatÎn sensul prezentei directive, cogenerarea cu randament ridicat îndeplinește următoarele criterii:- producția în sistem de cogenerare de la unitățile de cogenerare asigură economii de energie primară calculate în conformitate cu litera (b) de cel puțin 10 %, comparativ cu valorile de referință pentru producerea separată de energie electrică și termică;- producția de la unitățile la scară redusă și de la unitățile de micro-cogenerare care asigură economii de energie primară poate fi considerată drept cogenerare cu randament ridicat.(b) Calculul economiilor de energie primarăCantitatea de economii de energie primară rezultată în urma producerii în sistem de cogenerare, definită în conformitate cu anexa II, se calculează pe baza următoarei formule:+++++ TIFF +++++1PES =1-x100 %CHP ΗηCHP Εη+Ref ΗηRef Εηunde:PES  reprezintă economiile de energie primară.CHP Ηη  reprezintă randamentul termic al producției prin cogenerare, definit ca raport între producția anuală de energie termică utilă și consumul de combustibil utilizat pentru producerea de energie termică utilă și energie electrică din cogenerare.Ref Ηη  reprezintă valoarea de referință a randamentului pentru producerea separată de energie termică.CHP Εη  reprezintă randamentul electric al producției prin cogenerare, definit ca raport între producția anuală de energie electrică produsă prin cogenerare și consumul de combustibil utilizat pentru producerea sumei dintre producția de energia termică utilă și energia electrică din cogenerare. În cazul în care o unitate de cogenerare produce energie mecanică, cantitatea anuală de energie electrică produsă prin cogenerare poate fi mărită cu un factor suplimentar, care reprezintă cantitatea de energie electrică echivalentă cu cea de energie mecanică. Acest element suplimentar nu va crea dreptul de emitere a garanțiilor de origine, în conformitate cu articolul 5.Ref Εη  reprezintă valoarea de referință a randamentului pentru producerea separată de energie electrică.(c) Calculul economiilor de energie primară în cazul utilizării metodei de calcul alternativ, în conformitate cu articolul 12 alineatul (2)Dacă economiile de energie primară pentru un procedeu sunt calculate în conformitate cu articolul 12 alineatul (2), economiile de energie primară se calculează cu formula de la litera (b) din prezenta anexă, înlocuind:"CHP Ηη" cu "Ηη" și"CHP Εη" cu "Εη",unde:Ηη  reprezintă randamentul termic al procesului, definit ca raport între producția anuală de energie termică și consumul de combustibil utilizat pentru producerea sumei dintre producția de energie termică și producția de energie electrică.Εη  reprezintă randamentul electric al procesului, definit ca raport între producția de energie electrică și consumul de combustibil utilizat pentru producerea sumei dintre producția de energie termică și producția de energie electrică. În cazul în care o unitate de cogenerare generează energie mecanică, energia electrică produsă anual prin cogenerare poate fi mărită printr-un element suplimentar, care reprezintă cantitatea de energie electrică echivalentă cu cea de energie mecanică. Acest factor suplimentar nu va crea dreptul de a emite garanții de origine, în conformitate cu articolul 5.(d) Statele membre pot utiliza alte perioade de raportare, în afară de cea anuală, pentru calculele efectuate în conformitate cu literele (b) și (c) din prezenta anexă.(e) Pentru unități de microcogenerare, calculul economiilor de energie primară se poate baza pe date certificate.(f) Valorile de referință ale randamentului pentru producerea separată de energie electrică și termicăPrincipiile pentru definirea valorilor de referință ale randamentului pentru producerea separată de energie electrică și termică, menționate la articolul 14 alineatul (1) și în formula prezentată la litera (b) din prezenta anexă, stabilesc randamentul de exploatare a producerii separate de energie electrică și termică pe care cogenerarea intenționează să o înlocuiască.Valorile de referință ale randamentului se calculează în conformitate cu principiile următoare:1. Pentru unitățile de cogenerare definite la articolul 3, compararea cu producerea separată de energie electrică trebuie să aibă la bază principiul comparării acelorași tipuri de combustibil.2. Fiecare unitate de cogenerare se compară cu tehnologia cea mai bună și justificabilă din punct de vedere economic pentru producerea separată de energie electrică și termică disponibilă pe piață în anul construirii unității de cogenerare.3. Valorile de referință ale randamentului pentru unitățile de cogenerare mai vechi de 10 ani se stabilesc pe baza valorilor de referință pentru unitățile cu vechime de 10 ani.4. Valorile de referință ale randamentului pentru producerea separată de energie electrică și termică reflectă diferențele climatice dintre statele membre.--------------------------------------------------20040211ANEXA IVCriterii de analiză a potențialelor naționale pentru cogenerarea cu randament ridicat(a) Analiza potențialelor naționale menționate la articolul 6 trebuie să ia în considerare:- tipul de combustibili care s-ar putea utiliza pentru atingerea potențialelor de cogenerare, inclusiv considerații specifice privind potențialul de creștere a utilizării surselor de energie regenerabile pe piețele naționale de energie termică, prin cogenerare;- tipul de tehnologii de cogenerare enumerate în anexa I, care ar putea fi folosite pentru atingerea potențialului național;- tipul de producere separată de energie electrică și termică sau, dacă este fezabil, de energie mecanică, pe care o poate înlocui cogenerarea cu randament ridicat;- o distribuție a potențialului între modernizarea capacităților existente și construcția de noi capacități.(b) Analiza trebuie să includă mecanismele corespunzătoare pentru evaluarea rentabilității – exprimată în economii de energie primară – creșterii ponderii de cogenerare cu randament ridicat în configurația energetică națională. Analiza rentabilității trebuie să țină seama și de angajamentele naționale acceptate în contextul angajamentelor privind schimbările climatice acceptate de Comunitate în temeiul Protocolului de la Kyoto anexat la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice.(c) Analiza potențialului național de cogenerare trebuie să specifice potențialele pentru orizonturile de timp 2010, 2015 și 2020 și să includă, dacă este posibil, estimările de costuri corespunzătoare pentru fiecare orizont de timp.--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 22 martie 1982 privind valorile limită și obiectivele de calitate pentru evacuările de mercur din sectorul electrolizei cloralcanilor

text:
Anunţ juridic important

|

31982L0176

Official Journal L 081 , 27/03/1982 P. 0029 - 0034 Spanish special edition: Chapter 15 Volume 3 P. 0142  Portuguese special edition Chapter 15 Volume 3 P. 0142  Finnish special edition: Chapter 15 Volume 3 P. 0211  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 3 P. 0211  Ediţie specială în limba cehă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba estonă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba letonă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba malteză Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba polonă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 15 Volume 01 P. 183  - 189

		19820322Directiva Consiliuluidin 22 martie 1982privind valorile limită și obiectivele de calitate pentru evacuările de mercurdin sectorul electrolizei cloralcanilor(82/176/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 100 și 235,având în vedere Directiva 76/464/CEE din 4 mai 1976 privind poluarea cauzată de anumite substanțe periculoase evacuate în mediul acvatic al Comunității [1], în special articolul 6,având în vedere propunerea Comisiei [2],având în vedere avizul Adunării [3],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [4],întrucât, pentru a proteja mediul acvatic al Comunității împotriva poluării cu anumite substanțe periculoase, articolul 3 din Directiva 76/464/CEE prevede un sistem de autorizare prealabilă care să stabilească standardele de emisie pentru evacuarea substanțelor cuprinse în lista I din anexa la directiva menționată; întrucât articolul 6 din directiva menționată prevede stabilirea valorilor limită pentru astfel de standarde de emisie, precum și a obiectivelor de calitate pentru mediul acvatic afectat de aceste substanțe;întrucât mercurul și compușii acestuia sunt cuprinși în lista I;întrucât statele membre au obligația de a aplica valorile limită, cu excepția cazurilor în care recurg la obiectivele de calitate;întrucât, deoarece poluarea cauzată de evacuările de mercur în apă se datorează, în mare măsură, electrolizei cloralcanilor, în prima etapă, este necesar să se stabilească valori limită pentru acest sector, precum și obiective de calitate pentru mediul acvatic în care se evacuează mercurul în cadrul procesului industrial respectiv; întrucât, prin urmare, pentru astfel de evacuări trebuie să se solicite o autorizație prealabilă;întrucât scopul acestor obiective de calitate trebuie să fie eliminarea poluării cu mercur a diferitelor părți ale mediului acvatic care ar putea fi afectate de evacuările cu conținut de mercur din sectorul electrolizei cloralcanilor;întrucât astfel de obiective de calitate trebuie prevăzute în mod expres în acest scop, și nu cu intenția de a stabili norme referitoare la protecția consumatorului sau la comercializarea produselor din mediul acvatic;întrucât trebuie instituită o procedură de control specială pentru a le permite statelor membre să demonstreze că obiectivele de calitate sunt îndeplinite;întrucât este necesar să se prevadă monitorizarea de către statele membre a mediului acvatic afectat de evacuările de mercur menționate, în vederea aplicării eficiente a prezentei directive; întrucât articolul 6 din Directiva 76/464/CEE nu prevede competențele pentru instituirea unei astfel de monitorizări; întrucât, deoarece competențele de acțiune necesare nu au fost prevăzute de tratat, trebuie invocat articolul 235;întrucât este important ca, la fiecare cinci ani, Comisia să transmită Consiliului o evaluare comparativă a aplicării prezentei directive de către statele membre;întrucât, având în vedere că apele subterane fac obiectul unei directive speciale, acestea sunt excluse din domeniul de aplicare a prezentei directive,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Prezenta directivă:- în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 76/464/CEE, stabilește valorile limită ale standardelor de emisie pentru mercurul din evacuările provenind de la instalații industriale, definite la articolul 2 litera (d) din prezenta directivă;- în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 76/464/CEE, stabilește obiectivele de calitate pentru mercur în mediul acvatic;- în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) din Directiva 76/464/CEE, stabilește termenele limită pentru îndeplinirea condițiilor prevăzute de autorizațiile acordate de autoritățile competente din statele membre în cazul evacuărilor existente;- în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) din Directiva 76/464/CEE, stabilește metodele de măsurare de referință, în vederea determinării conținutului de mercur din evacuări și din mediul acvatic;- în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Directiva 76/464/CEE, instituie o procedură de control;- solicită statelor membre să coopereze în cazul evacuărilor care afectează apele mai multor state membre.(2) Prezenta directivă este aplicabilă apelor menționate la articolul 1 din Directiva 76/464/CEE, cu excepția apelor subterane.Articolul 2În sensul prezentei directive:(a) "mercur" înseamnă:- elementul chimic mercur;- mercurul conținut de oricare dintre compușii elementului mercur;(b) "valori limită" înseamnă:valorile care figurează la anexa I;(c) "obiective de calitate" înseamnă:cerințele care figurează la anexa I;(d) "instalație industrială" înseamnă:o instalație în care are loc electroliza cloralcanilor prin celule cu catod de mercur;(e) "instalație existentă" înseamnă:o instalație industrială care este în funcțiune la data notificării prezentei directive;(f) "instalație nouă" înseamnă:- o instalație industrială care a intrat în funcțiune după data notificării prezentei directive;- o instalație industrială existentă a cărei capacitate pentru electroliza cloralcanilor prin celule cu catod de mercur a fost mărită semnificativ după data notificării prezentei directive.Articolul 3(1) Valorile limită, termenele limită până la care acestea trebuie atinse și procedura de control pentru evacuări sunt stabilite la anexa I.(2) Autorizațiile prevăzute la articolul 3 din Directiva 76/464/CEE trebuie să cuprindă dispoziții cel puțin la fel de stricte ca și cele din anexa I la prezenta directivă, cu excepția cazului în care un stat membru se conformează dispozițiilor articolului 6 alineatul (3) din Directiva 76/464/CEE pe baza anexelor II și IV la prezenta directivă.Autorizațiile sunt reexaminate cel puțin la fiecare patru ani.(3) Fără a aduce atingere obligațiilor care rezultă din alineatele (1) și (2) și dispozițiilor Directivei 76/464/CEE, statele membre pot acorda autorizații pentru instalațiile noi numai în cazul în care aceste autorizații conțin referințe la standardele care corespund celor mai bune mijloace tehnice disponibile pentru prevenirea evacuărilor de mercur.În cazurile în care, din motive tehnice, măsurile preconizate nu sunt conforme cu cele mai bune mijloace tehnice disponibile, oricare ar fi metoda pe care o adoptă, statul membru furnizează Comisiei, înainte de acordarea oricărei autorizații, o justificare a acestor motive.În termen de trei luni, Comisia adresează statelor membre un raport, precizându-și opinia asupra derogării menționate la al doilea paragraf.(4) Metoda de analiză de referință pentru detectarea prezenței mercurului figurează la anexa III punctul 1. Pot fi utilizate și alte metode, cu condiția ca limitele de detecție, precizia și acuratețea acestor metode să fie cel puțin la fel de riguroase ca și cele prevăzute la anexa III punctul 1. În anexa III punctul 2 se precizează acuratețea necesară pentru măsurarea debitului efluenților.Articolul 4Statele membre în cauză asigură monitorizarea mediului acvatic afectat de evacuările industriale.În cazul evacuărilor care afectează apele mai multor state membre, statele membre în cauză cooperează în vederea armonizării procedurilor de monitorizare.Articolul 5(1) Pe baza informațiilor furnizate de statele membre în conformitate cu articolul 13 din Directiva 76/464/CEE, la cererea acesteia și de la caz la caz, în special în ceea ce privește:- detaliile privind autorizațiile care stabilesc standardele de emisie pentru evacuările de mercur;- rezultatele măsurărilor efectuate de rețeaua națională instituită în vederea determinării concentrațiilor de mercur,Comisia face o evaluare comparativă a punerii în aplicare a prezentei directive de către statele membre.(2) La fiecare cinci ani, Comisia transmite Consiliului evaluarea comparativă menționată la alineatul (1).În cazul modificării cunoștințelor științifice referitoare în special la toxicitatea, persistența și acumularea mercurului în organisme vii și sedimente sau dacă se produce o îmbunătățire a celor mai bune mijloace tehnice disponibile, Comisia prezintă Consiliului propuneri adecvate, în vederea consolidării, dacă este necesar, a valorilor limită și a obiectivelor de calitate.Articolul 6(1) Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 iulie 1983. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 7Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 martie 1982.Pentru ConsiliuPreședinteleL. Tindemans[1] JO L 129, 18.5.1976, p. 23.[2] JO C 169, 6.7.1979, p. 2.[3] JO C 341, 31.12.1980, p. 24.[4] JO C 83, 2.4.1980, p. 16.--------------------------------------------------19820322ANEXA IValorile limită, termenele limită până la care acestea trebuie atinse și procedura de control pentru evacuări1. Tabelul de mai jos conține valorile limită, exprimate în concentrații care, în principiu, nu trebuie depășite.Unitatea de măsură | Valori limită medii lunare care nu trebuie depășite începând cu 1 iulie | Observații |1983 | 1986 |Soluție de sare reciclată și soluție de sare pierdutăMicrograme de mercur pe litru | 75 | 50 | Aplicabilă cantității totale de mercur prezent în toate evacuările de ape care conțin mercur, provenind de la amplasamentul instalației industriale |Valorile limită exprimate prin concentrații maxime nu pot fi în nici un caz mai mari decât cele exprimate prin cantități maxime, împărțite la necesarul de apă pe tonă de capacitate instalată de producție de clor.2. Cu toate acestea, deoarece concentrația de mercur din efluenți depinde de volumul de apă existent, care diferă de la un proces la altul sau de la o instalație la alta, trebuie respectate în toate cazurile valorile limită exprimate prin cantitatea de mercur evacuată în raport cu capacitatea instalată de producție de clor, după cum se arată în tabelul de mai jos.Unitatea de măsură | Valori limită medii lunare care nu trebuie depășite începând cu 1 iulie | Observații |1983 | 1986 |Soluție de sare reciclatăGrame de mercur pe tona de capacitate instalată de producție de clor | 0,5 | 0,5 | Aplicabile cantității de mercur prezent în efluenții evacuați de unitatea de producție de clor || 1,5 | 1,0 | Aplicabile cantității totale de mercur prezent în toate evacuările de ape care conțin mercur, provenind de la amplasamentul instalației industriale |Soluție de sare pierdutăGrame de mercur pe tona de capacitate instalată de producție de clor | 8,0 | 5,0 | Aplicabile cantității totale de mercur prezent în toate evacuările de ape care conțin mercur, provenind de la amplasamentul instalației industriale |3. Valorile limită medii zilnice sunt de patru ori mai mari decât valorile limită medii lunare corespunzătoare precizate la punctele 1 și 2.4. Pentru a verifica dacă evacuările respectă standardele de emisie care au fost stabilite în conformitate cu valorile limită prevăzute în prezenta anexă, trebuie instituită o procedură de control. Procedura trebuie să prevadă următoarele:- prelevarea zilnică a unei probe reprezentative din evacuare pe o perioadă de 24 de ore și măsurarea concentrației de mercur din proba respectivă și- măsurarea debitului total evacuat pe perioada respectivă.Cantitatea de mercur evacuat într-o lună trebuie calculată prin însumarea cantităților de mercur evacuate zilnic din luna respectivă. Această sumă se împarte apoi la capacitatea instalată de producție de clor.--------------------------------------------------19820322ANEXA IIObiectivele de calitatePentru statele membre care pun în aplicare excepția prevăzută la articolul 6 alineatul (3) din Directiva 76/464/CEE, standardele de emisie pe care statele membre trebuie să le stabilească și să se asigure că sunt aplicate, în temeiul articolului 5 din directiva menționată, trebuie prevăzute astfel încât să se respecte obiectivul sau obiectivele de calitate corespunzătoare dintre cele enumerate mai jos în zona afectată de evacuările de mercur din sectorul electrolizei cloralcanilor. Autoritatea competentă desemnează zona afectată în fiecare caz și selectează, dintre obiectivele de calitate enumerate la punctul 1, acel obiectiv sau acele obiective pe care le consideră adecvate, având în vedere destinația zonei afectate, ținând seama de faptul că obiectivul prezentei directive este de a elimina complet poluarea.1. Pentru a elimina poluarea, definită în Directiva 76/464/CEE, și în aplicarea articolului 2 din respectiva directivă, se stabilesc următoarele obiective de calitate:1.1. Concentrația de mercur într-o probă reprezentativă de carne de pește aleasă ca indicator nu trebuie să depășească 0,3 mg/kg de carne proaspătă.1.2. Concentrația totală de mercur în apele interioare de suprafață afectate de evacuări nu trebuie să depășească 1 μg/l, ca medie aritmetică a rezultatelor obținute pe parcursul unui an.1.3. Concentrația de mercur în soluție în apele de estuar afectate de evacuări nu trebuie să depășească 0,5 μg/l, ca medie aritmetică a rezultatelor obținute pe parcursul unui an.1.4. Concentrația de mercur în soluție în apele maritime teritoriale și în apele litorale, altele decât apele de estuar, afectate de evacuări nu trebuie să depășească 0,3 μg/l, ca medie aritmetică a rezultatelor obținute pe parcursul unui an.1.5. Calitatea apelor trebuie să fie suficient de bună pentru a îndeplini cerințele oricărei alte directive a Consiliului care se aplică acestor ape în ceea ce privește prezența mercurului.2. Concentrația de mercur din sedimente sau din moluște și crustacee nu trebuie să crească semnificativ în timp.3. În cazul în care se aplică mai multe obiective de calitate asupra apelor dintr-o zonă, calitatea apelor trebuie să fie suficient de bună pentru a îndeplini fiecare dintre aceste obiective.4. Valorile numerice ale obiectivelor de calitate menționate la punctele 1.2, 1.3 și 1.4 pot, în mod excepțional și dacă este necesar din motive tehnice, să fie înmulțite cu 1,5 până la 30 iunie 1986, cu condiția notificării prealabile a Comisiei.--------------------------------------------------19820322ANEXA IIIMetodele de măsurare de referință1. Metoda de analiză de referință pentru determinarea conținutului de mercur din apă, carnea de pește, sedimente, moluște și crustacee este spectrofotometria prin absorbție atomică fără flacără după pretratarea adecvată a probei, ținându-se seama în special de preoxidarea mercurului și de reducerea succesivă a ionilor de mercur Hg (II).Limitele de detecție [1] trebuie să fie astfel încât concentrația de mercur să poată fi măsurată cu o acuratețe [1] de ± 30 % și cu o precizie [1] de ± 30 % la următoarele concentrații:- în cazul evacuărilor, 1/10 din concentrația de mercur maximă admisă menționată în autorizație;- în cazul apelor de suprafață, 1/10 din concentrația de mercur menționată în obiectivul de calitate;- în cazul cărnii de pește, precum și în cazul moluștelor și al crustaceelor, 1/10 din concentrația de mercur menționată în obiectivul de calitate;- în cazul sedimentelor, 1/10 din concentrația de mercur din probă sau 0,05 mg/kg materie uscată, aplicându-se valoarea cea mai mare.2. Măsurarea debitului trebuie efectuată cu o acuratețe de ± 20 %.[1] Definițiile acestor termeni sunt cele din Directiva 79/869/CEE a Consiliului din 9 octombrie 1979 privind metodele de măsurare și frecvența prelevării de probe și a analizării apei de suprafață destinate preparării apei potabile în statele membre (JO L 271, 29.10.1979, p. 44).--------------------------------------------------19820322ANEXA IVProcedura de control pentru obiectivele de calitate1. Pentru fiecare autorizație acordată în aplicarea prezentei directive, autoritatea competentă precizează restricțiile, normele de monitorizare și termenele limită pentru a garanta respectarea obiectivului sau a obiectivelor de calitate vizate.2. În conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Directiva 76/464/CEE, statul membru raportează Comisiei, pentru fiecare obiectiv de calitate selectat și aplicat, cu privire la:- punctele de evacuare și mijloacele de dispersie;- zona în care se aplică obiectivul de calitate;- amplasarea punctelor de prelevare;- frecvența prelevării;- metodele de prelevare și de măsurare;- rezultatele obținute.3. Probele trebuie să fie suficient de reprezentative pentru calitatea mediului acvatic în zona afectată de evacuări, iar frecvența prelevării trebuie să fie suficientă pentru a pune în evidență eventualele modificări ale mediului acvatic, având în vedere, în special, variațiile naturale ale regimului hidrologic. Analiza peștilor de apă sărată trebuie efectuată pe un număr suficient de reprezentativ de probe și de specii.4. În privința obiectivului de calitate de la punctul 1.1 din anexa II, autoritatea competentă selectează speciile de pești care trebuie reținute ca indicatori pentru analiză. Pentru apele sărate, speciile selectate dintre cele care trăiesc în ape litorale și care sunt capturate local pot cuprinde codul, merlanul, plătica, macroul, egrefinul și cambula.--------------------------------------------------