title: Directiva 1999/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 1999 privind disponibilitatea informațiilor cu privire la consumul de carburant și emisiile de CO2 destinate consumatorilor la comercializarea autoturismelor noi

text:
Anunţ juridic important

|

31999L0094

Jurnalul Oficial L 012 , 18/01/2000 p. 0016 - 0023 ediţie specială în limba cehă capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 ediţie specială în limba estonă capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 ediţie specială în limba maghiară capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 ediţie specială în limba lituaniană capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 LV.ES capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 MT.ES capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 PL.ES capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 SK.ES capitol 15 volum 05 p. 3  - 10 ediţie specială în limba slovenă capitol 15 volum 05 p. 3  - 10

		19991213Directiva 1999/94/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 13 decembrie 1999privind disponibilitatea informațiilor cu privire la consumul de carburant și emisiile de CO2 destinate consumatorilor la comercializarea autoturismelor noiPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetul Economic și Social [2],în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [3],(1) întrucât articolul 174 din tratat prevede utilizarea prudentă și rațională a resurselor naturale; întrucât utilizarea rațională a energiei este unul din principalele mijloace de atingere a obiectivului în cauză și de reducere a poluării mediului;(2) întrucât obiectivul ultim al Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice este stabilizarea concentrațiilor gazelor cu efect de seră din atmosferă la un nivel care să permită eliminarea riscului interferenței antropice periculoase cu sistemul climatic;(3) întrucât Comunitatea, în temeiul Protocolului de la Kyoto la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice, încheiat la conferința de la Kyoto în decembrie 1997, a acceptat să își reducă emisiile, în perioada 2008 – 2012, produse de un coș de gaze cu efect de seră, cu 8 % față de nivelul din 1990;(4) întrucât Comisia, recunoscând faptul că emisiile de CO2 sunt în mare parte imputabile autoturismelor, a propus o strategie comunitară care vizează o reducere a emisiilor de CO2 de la autoturisme și o îmbunătățire a economiei de carburant; întrucât soluția preconizată de Comisie a fost primită favorabil de Consiliu în concluziile sale din 25 iunie 1996;(5) întrucât informarea joacă un rol decisiv în funcționarea forțelor pieței; întrucât furnizarea de informații precise, utile și comparabile privind consumul de carburant și emisiile de CO2 specifice autoturismelor ar putea orienta preferințele consumatorilor către autoturisme care consumă mai puțin carburant și care degajă în consecință mai puțin CO2, încurajând astfel constructorii să ia măsuri în vederea reducerii consumului de carburant al autoturismelor pe care le fabrică;(6) întrucât prezența etichetelor pe autoturismele de ocazie expuse în punctele de vânzare ar putea influența cumpărătorii de autoturisme noi să achiziționeze autoturisme cu consum redus, dat fiind că această caracteristică va fi luată în considerare atunci când autoturismul va fi revândut; întrucât este, în consecință, oportun, cu ocazia primei reanalizări a prezentei directive, să se prevadă extinderea domeniului de aplicare a prezentei directive la autoturismele de ocazie reglementate de Directiva 93/116/CE a Comisiei din 17 decembrie 1993 de adaptare a Directivei 80/1268/CEE a Consiliului la progresul tehnic privind consumul de carburant al autovehiculelor [4];(7) întrucât este prin urmare necesar să se elaboreze o etichetă privind consumul de carburant pentru toate autoturismele noi expuse în punctele de vânzare;(8) întrucât o etichetă privind consumul de carburant trebuie să conțină informații cu privire la consumul de carburant și emisiile de CO2 specifice determinate în conformitate cu standardele și metodele armonizate stabilite prin Directiva 80/1268/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1980 privind emisiile de dioxid de carbon și consumul de carburant al autovehiculelor [5];(9) întrucât este necesar să se poată obține, sub o formă potrivită, informații standardizate suplimentare privind consumul de carburant și emisiile specifice de CO2 ale tuturor versiunilor oferite pe piața de autoturisme noi atât la punctul de vânzare, cât și pe lângă un organism desemnat în fiecare stat membru; întrucât aceste informații le pot fi utile consumatorilor care își formulează decizia de cumpărare înainte de a intra în salonul auto sau care aleg să nu recurgă la serviciile unui concesionar sau să nu meargă într-o salon auto atunci când își cumpără un autoturism anume;(10) întrucât este important ca potențialii clienți să fie informați, la punctul de vânzare, cu privire la modelele de autoturisme cele mai performante din punctul de vedere al consumului de carburant, disponibile la punctul de vânzare în cauză;(11) întrucât ansamblul documentației promoționale și, după caz, orice alt material promoțional utilizat pentru comercializarea autoturismelor noi trebuie să conțină informații privind consumul de carburant și emisiile de CO2 ale modelelor de autoturisme la care se referă,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Scopul prezentei directive este să garanteze că se pun la dispoziția consumatorilor informații privind consumul de carburanți și emisiile de CO2 ale autoturismelor noi oferite spre vânzare sau achiziționare în sistem leasing în cadrul Comunității pentru a le permite acestora să facă o alegere în cunoștință de cauză.Articolul 2În sensul prezentei directive:1. "autoturism" înseamnă orice autovehicul din categoria M1, astfel cum este definit în anexa II a Directivei 70/156/CEE [6] și care intră în domeniul de aplicare al Directivei 80/1268/CEE. Această definiție nu se referă la vehiculele care intră în domeniul de aplicare al Directivei 92/61/CEE [7] și vehiculele cu destinație specială, astfel cum sunt acestea definite la articolul 4 alineatul (1) litera (a) al doilea paragraf din Directiva 70/156/CEE;2. "autoturism nou" înseamnă orice autoturism care nu a mai fost vândut unei persoane care l-a cumpărat cu altă intenție decât cea de a-l vinde sau de a-l furniza unui terț;3. "certificat de conformitate" înseamnă certificatul menționat la articolul 6 din Directiva 70/156/CEE;4. "punct de vânzare" înseamnă un loc, cum ar fi un salon auto sau o curte aferentă acestuia, unde sunt expuse sau oferite autoturisme noi pentru vânzare sau pentru achiziționarea în sistem leasing potențialilor clienți. Târgurile comerciale, cu ocazia cărora sunt prezentate publicului autoturisme noi, sunt incluse în această definiție;5. "consum oficial de carburant" înseamnă consumul de carburant omologat de autoritatea de omologare în conformitate cu dispozițiile din Directiva 80/1268/CEE și specificat în anexa VIII la Directiva 70/156/CEE, care figurează în certificatul de omologare CE al vehiculului sau în certificatul de conformitate. În cazul în care sunt regrupate mai multe variante și/sau versiuni în cadrul aceluiași model, valoarea stabilită pentru consumul de carburant al modelului în cauză se bazează pe varianta și/sau versiunea al cărui consum oficial de carburant este cel mai ridicat din cadrul grupei respective;6. "emisii specifice oficiale de CO2" înseamnă, pentru un autoturism dat, emisiile măsurate în conformitate cu dispozițiile din Directiva 80/1268/CEE și menționate în anexa VIII la Directiva 70/156/CEE, care figurează în certificatul de omologare CE al vehiculului sau în certificatul de conformitate. În cazul în care sunt regrupate mai multe variante și/sau versiuni în cadrul aceluiași model, valorile stabilite pentru emisiile de CO2 pentru modelul în cauză se bazează pe varianta și/sau versiunea al cărui nivel oficial al emisiilor de CO2 este cel mai ridicat din cadrul grupei respective;7. "eticheta privind consumul de carburant" înseamnă o etichetă care conține informații destinate consumatorilor privind consumul de carburant oficial și emisiile specifice oficiale de CO2 ale autoturismului pe care este aplicată eticheta;8. "ghidul consumului de carburant" înseamnă o compilație care regrupează date privind consumul de carburant oficial și emisiile specifice oficiale de CO2 pentru fiecare model disponibil pe piața autoturismelor noi;9. "documentație promoțională" înseamnă ansamblul de materiale tipărite utilizate pentru comercializarea, publicitatea și promovarea autoturismelor în rândul publicului larg. Această definiție se referă, cel puțin, la manualele tehnice, la broșuri, la publicitatea din ziare și reviste, la revistele specializate și la afișe publicitare;10. "marcă" înseamnă denumirea comercială a constructorului care apare pe certificatul de conformitate și pe documentele de omologare;11. "model" înseamnă descrierea comercială a mărcii, a tipului și, după caz, și în cazul în care este necesar, varianta și versiunea unui autoturism;12. "tipuri, variante și versiuni" înseamnă vehiculele diferite ale unei mărci date care sunt declarate de constructor, în sensul anexei II.B la Directiva 70/156/CEE, și identificate ca unice prin caractere alfanumerice de tip, variantă și versiune.Articolul 3Statele membre se asigură că se aplică sau se afișează, într-un mod vizibil și clar, o etichetă privind consumul de carburant și emisiile de CO2, în conformitate cu cerințele din anexa I, pe fiecare model de autoturism nou din punctul de vânzare.Articolul 4Fără a aduce atingere ghidului comunitar de pe Internet pe care îl va realiza Comisia, statele membre asigură elaborarea unui ghid al consumului de carburant și al emisiilor de CO2 în conformitate cu cerințele din anexa II, consultându-se cu constructorii, cel puțin odată pe an. Ghidul trebuie să fie portabil, compact și distribuit gratuit consumatorilor, la cererea acestora, atât în punctele de vânzare, cât și la un organism desemnat în cadrul fiecărui stat membru.Autoritatea (autoritățile) menționate la articolul 8 pot colabora la elaborarea ghidului.Articolul 5Statele membre se asigură că în punctele de vânzare (sau prin intermediul acestora) se expune, pentru fiecare marcă de automobil, un afiș (sau un alt tip de afișaj) care să prezinte date privind consumul oficial de carburant și emisiunile specifice oficiale de CO2 ale tuturor modelelor de autoturisme noi expuse spre vânzare sau achiziționare în sistem leasing. Datele în cauză trebuie să fie afișate într-un mod vizibil și în conformitate cu formatul din anexa III.Articolul 6Statele membre se asigură ca toată documentația promoțională să conțină datele privind consumul oficial de carburant și emisiile specifice oficiale de CO2 ale modelelor de autoturisme la care se referă, în conformitate cu cerințele din anexa IV.Statele membre furnizează, după caz, materiale promoționale, în plus față de cele prezentate mai sus, pentru a indica datele privind emisiile oficiale de CO2 și datele privind consumul oficial de carburant al modelului la care se referă.Articolul 7Statele membre se asigură că este interzisă prezența, pe etichetele, ghidurile, afișele sau materialele promoționale menționate la articolele 3, 4, 5 și 6 a altor indicații, simboluri sau inscripții privind consumul de carburant sau emisiile de CO2 care nu sunt conforme cu cerințele prezentei directive, în cazul în care riscă să creeze confuzii cumpărătorului potențial al autoturismului nou.Articolul 8Statele membre informează Comisia cu privire la autoritatea sau autoritățile competente însărcinate cu crearea și funcționarea sistemului de informații pentru consumatori descris de prezenta directivă.Articolul 9Modificările necesare pentru adaptarea anexelor la prezenta directivă sunt adoptate de Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10, după consultarea organizațiilor de consumatori și a altor părți interesate.Pentru a facilita acest proces de adaptare, fiecare stat membru transmite Comisiei, până la 31 decembrie 2003, un raport privind eficiența dispozițiilor prezentei directive în perioada 18 ianuarie 2001 – 31 decembrie 2002. Forma raportului în cauză se stabilește în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10 până la 18 ianuarie 2001.De asemenea, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 11, Comisia ia măsuri în vederea:(a) prezentării cu mai multe detalii a formatului etichetei menționate la articolul 3 prin modificarea anexei I;(b) prezentării cu mai multe detalii a cerințelor privind ghidul menționat la articolul 4 în vederea clasificării modelelor de autoturisme noi, ceea ce ar permite elaborarea unei liste care să împartă modelele în funcție de emisiile de CO2 și de consumul de carburant în categorii determinate, inclusiv o categorie care să regrupeze modelele de autoturisme noi cu cel mai redus consum de carburant;(c) formulării unor recomandări care să permită aplicarea principiilor dispozițiilor privind documentația promoțională menționată la articolul 6 primul paragraf și altor mijloace și materiale.Articolul 10ComitetulComisia este sprijinită de un comitet constituit din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect de măsuri aplicabile. Comitetul emite un aviz cu privire la proiectul în cauză într-un termen pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența problemei în cauză. Avizul se emite cu majoritatea prevăzută la articolul 205 alineatul (2) din tratat pentru adoptarea deciziilor pe care Consiliul este solicitat să le ia la propunerea Comisiei. La votarea în cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre au ponderea definită în articolul menționat anterior. Președintele nu participă la vot.Comisia adoptă măsurile propuse atunci când ele sunt conforme cu avizul comitetului.Dacă măsurile propuse nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența unui aviz, Comisia prezintă de îndată Consiliului o propunere privind măsurile care trebuie luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.În cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la data sesizării Consiliului, acesta nu a luat o hotărâre, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.Articolul 11Statele membre stabilesc sancțiunile care se aplică pentru încălcarea dispozițiilor de drept intern adoptate în temeiul prezentei directive. Sancțiunile trebuie să fie efective, proporționale și cu efect de descurajare.Articolul 12(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 18 ianuarie 2001. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 13Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 14Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 1999.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleN. FontainePentru ConsiliuPreședinteleS. Hassi[1] JO C 305, 3.10.1998, p. 2 șiJO C 83, 25.3.1999, p. 1.[2] JO C 40, 15.2.1999, p. 45.[3] Avizul Parlamentului European din 17 decembrie 1998 (JO C 98, 9.4.1999, p. 252), Poziția comună a Consiliului din 23 februarie 1999 (JO C 123, 4.5.1999, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 4 noiembrie 1999 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).[4] JO L 329, 30.12.1993, p. 39.[5] JO L 375, 31.12.1980, p. 36, directivă, astfel cum este modificată ultima dată prin Directiva 93/116/CE a Comisiei.[6] Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (JO L 42, 23.2.1970, p. 1), directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 11, 16.1.1999, p. 25).[7] Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți (JO L 225, 10.8.1992, p. 72), directivă, astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare din 1994.--------------------------------------------------19991213ANEXA IDESCRIEREA ETICHETEI PRIVIND CONSUMUL DE CARBURANT ȘI EMISIILE DE CO2Statele membre se asigură, cel puțin, ca toate etichetele privind consumul de carburant aplicate pe teritoriul lor:1. să fie conforme cu un format de prezentare standardizat, pentru a fi astfel mai ușor de recunoscut de către consumatori;2. să măsoare 297 mm × 210 mm (format A4);3. să cuprindă numele modelului și o indicație privind tipul de carburant al vehiculului pe care sunt aplicate;4. să cuprindă valoarea numerică a consumului oficial de carburant și a emisiilor specifice oficiale de CO2. Valoarea consumului oficial de carburant este exprimată fie în litri per 100 kilometri (l/100km), fie în kilometri per litru (km/l), fie printr-o combinație adecvată între aceste două formule, și este indicată cu o precizie de o zecimală. Emisiile specifice oficiale de CO2 sunt exprimate în grame per kilometru (g/km) și rotunjite la numărul întreg cel mai apropiat.Aceste valori pot fi exprimate în unități diferite (galoane și mile) în măsura în care acestea sunt compatibile cu dispozițiile Directivei 80/181/CEE [1];5. să conțină următorul text privind disponibilitatea ghidului privind consumul de carburant și emisiile de CO2:"Ghidul privind consumul de carburant și emisiile de CO2 conținând date privind toate modelele de autoturisme noi se poate obține gratuit în toate punctele de vânzare";6. să conțină următorul text:"Consumul de carburant și emisiile de CO2 ale unui vehicul depind nu numai de randamentul său energetic, ci și de comportamentul la volan și de alți factori care nu țin de tehnică. Dioxidul de carbon este principalul gaz cu efect de seră responsabil pentru încălzirea planetei."[1] Directiva 80/181/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1979 de abrogare a Directivei 71/354/CEE (JO L 39, 15.2.1980, p. 40), directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/617/CEE (JO L 357, 7.12.1989, p. 28).--------------------------------------------------19991213ANEXA IIDESCRIEREA GHIDULUI PRIVIND CONSUMUL DE CARBURANT ȘI EMISIILE DE CO2Statele membre se asigură că ghidul privind consumul de carburant și emisiile de CO2 va conține, cel puțin, următoarele informații:1. o listă, elaborată anual, cu toate modelele de autoturisme noi disponibile pentru vânzare în statele membre, grupate în funcție de marcă și în ordine alfabetică. În cazul în care, într-un stat membru, ghidul este actualizat mai mult de o dată pe an, el trebuie să cuprindă o listă cu toate modelele de autoturisme noi disponibile la data publicării actualizării în cauză;2. tipul de carburant, valoarea numerică a consumului oficial de carburant și a emisiilor specifice oficiale de CO2 pentru fiecare model care figurează în ghid. Valoarea consumului oficial de carburant este exprimată fie în litri per suta de kilometri (l/100 km), fie în kilometri per litru (km/l), fie printr-o combinație adecvată între aceste două formule, și este indicată cu o precizie de o zecimală. Emisiile specifice oficiale de CO2 trebuie exprimate în grame per kilometru (g/km) și rotunjite la numărul întreg cel mai apropiat.Aceste valori pot fi exprimate în unități diferite (galoane sau mile) în măsura în care acestea sunt compatibile cu dispozițiile Directivei 80/181/CEE;3. o listă, care să iasă în evidență, cu zece modele de autoturisme noi, cele mai performante din punct de vedere al randamentului energetic, clasificate în ordine crescătoare în funcție de emisiile de CO2 pentru fiecare tip de carburant. Lista cuprinde modelul, valoarea în cifre a consumului oficial de carburant, precum și emisiile specifice oficiale de CO2;4. sfaturi destinate conducătorilor auto care să precizeze că o bună utilizare și o întreținere regulată a vehiculului, precum și un anumit comportament la volan, care implică, de exemplu, evitarea condusului agresiv, rularea cu o viteză moderată, anticiparea frânării, verificarea umflării corespunzătoare a pneurilor, reducerea perioadelor de mers în gol, evitarea transportării de greutăți excesive îmbunătățesc consumul de carburant și reduc emisiile de CO2 ale autoturismului lor;5. o explicație privind efectele emisiilor de gaze cu efect de seră, schimbările climatice potențiale și rolul autovehiculelor, precum și o trimitere la diferiții carburanți propuși consumatorului și la implicațiile utilizării lor asupra mediului, pe baza datelor științifice și a cerințele legale cele mai recente;6. o trimitere la obiectivul stabilit de Comunitate în privința emisiilor medii de CO2 produse de autoturismele noi și la data la care trebuie atins acest obiectiv;7. o trimitere la ghidul privind consumul de carburant și emisiile de CO2 publicat de Comisie pe Internet, atunci când acest ghid va fi disponibil.--------------------------------------------------19991213ANEXA IIIDESCRIEREA AFIȘULUI CARE TREBUIE EXPUS ÎN PUNCTELE DE VÂNZAREStatele membre se asigură că afișul sau afișele respectă cel puțin următoarele cerințe:1. afișul trebuie să măsoare cel puțin 70 cm × 50 cm;2. informațiile care figurează pe afiș trebuie să fie ușor de citit;3. modelele de autoturisme noi trebuie să fie grupate și prezentate separat în funcție de tipul de carburant pe care îl utilizează (de exemplu benzină sau motorină). Pentru fiecare tip de carburant, modelele trebuie să fie clasificate în ordinea crescătoare a emisiilor de CO2, modelul al cărui consum oficial de carburant este cel mai scăzut figurând primul pe listă;4. pentru fiecare model de autoturism de pe listă, se precizează valoarea numerică corespunzătoare consumului oficial de carburant, precum și cea corespunzătoare emisiilor specifice oficiale de CO2. Valoarea corespunzătoare consumului oficial de carburant se exprimă cu o precizie de o zecimală, fie în litri per suta de kilometri (l/100km), fie în kilometri per litru (km/l), fie printr-o combinație adecvată a acestor formule. Emisiile specifice oficiale de CO2 se exprimă în grame per kilometru (g/km) și se rotunjesc la numărul întreg cel mai apropiat.Aceste valori se pot exprima în unități diferite (galoane sau mile), în măsura în care acestea sunt compatibile cu dispozițiile Directivei 80/181/CEE.În tabelul următor se sugerează o propunere de format:+++++ TIFF +++++Tip de carburantClasificareModelConsum de carburantEmisii de CO2Benzină12…Motorină12…5. afișul trebuie să conțină următorul text privind disponibilitatea ghidului cu privire la consumul de carburant și emisiile de CO2: "Ghidul privind consumul de carburant și emisiile de CO2 conținând date privind toate modelele de autoturisme noi poate fi obținut gratuit la toate punctele de vânzare";6. afișul trebuie să conțină următorul text: "Consumul de carburant și emisiile de CO2 ale unui vehicul depind nu numai de randamentul său energetic, ci și de comportamentul la volan și de alți factori care nu țin de tehnică. Dioxidul de carbon este principalul gaz cu efect de seră responsabil pentru încălzirea planetei";7. afișul trebuie să fie actualizat integral cel puțin o dată la șase luni. Între două actualizări, noile autoturisme se adaugă la sfârșitul listei.--------------------------------------------------19991213ANEXA IVFURNIZAREA DATELOR PRIVIND CONSUMUL DE CARBURANT ȘI EMISIILE DE CO2 ÎN DOCUMENTAȚIA PROMOȚIONALĂStatele membre se asigură că ansamblul documentației promoționale conține informații privind consumul oficial de carburant și emisiile specifice oficiale de CO2 ale vehiculelor la care se referă. Aceste informații trebuie să respecte cel puțin următoarele cerințe:1. informațiile trebuie să fie ușor de citit și cel puțin la fel de vizibile ca partea principală a informațiilor care figurează în documentația promoțională;2. informațiile trebuie să fie ușor de înțeles, chiar dacă sunt citite rapid;3. trebuie să se furnizeze informații privind consumul oficial de carburant pentru toate modelele descrise în materialul promoțional. În cazul în care materialul promoțional face referire la mai multe modele, se poate indica fie consumul oficial de carburant al tuturor modelelor descrise, fie intervalul consumului de la modelul cel mai puțin performant la modelul cel mai performant. Consumul de carburant se exprimă fie în litri per suta de kilometri (l/100 km), fie în kilometri per litru (km/l), fie printr-o combinație adecvată a acestor formule. Toate aceste date numerice trebuie să fie exprimate cu o precizie de o zecimală.Aceste valori se pot exprima în unități diferite (galoane sau mile) în măsura în care sunt compatibile cu dispozițiile Directivei 80/181/CEE.În cazul în care documentația promoțională menționează numai marca și nu face referire la nici un model anume, nu este necesar să se furnizeze informații privind consumul de carburant.--------------------------------------------------


title: Directiva 94/55/CE a Consiliului din 21 noiembrie 1994 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind transportul rutier de mărfuri periculoase

text:
               07/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               128

         31994L0055

               L 319/7

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 94/55/CE A CONSILIULUI

   din 21 noiembrie 1994
   de apropiere a legislațiilor statelor membre privind transportul rutier de mărfuri periculoase
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 75,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 189c din tratat (3),

               (1)

               întrucât, de-a lungul anilor, transportul rutier de mărfuri periculoase, atât național, cât și internațional, a crescut în mod semnificativ, contribuind la creșterea pericolelor în cazul unui accident;

               (2)

               întrucât toate statele membre, cu excepția Irlandei, sunt părți contractante ale Acordului european privind transportul rutier internațional de mărfuri periculoase (ADR), a cărui sferă de cuprindere geografică se extinde dincolo de Comunitate și care stabilește norme uniforme pentru transportul rutier internațional în siguranță al mărfurilor periculoase; întrucât, așadar, este de dorit ca aceste norme să se extindă și asupra traficului național pentru a se armoniza în întreaga Comunitate condițiile în care sunt transportate mărfurile periculoase pe căile rutiere;

               (3)

               întrucât legislația comunitară nu cuprinde ansamblul măsurilor necesare pentru asigurarea transportului în siguranță al mărfurilor periculoase și măsurile interne respective variază de la un stat membru la altul; întrucât aceste discrepanțe reprezintă un obstacol în calea liberei prestări a serviciilor de transport și, mai mult, a liberei circulații a vehiculelor și a echipamentelor de transport; întrucât, pentru a se depăși acest obstacol, trebuie să se definească norme uniforme aplicabile transportului intra-comunitar în ansamblul său;

               (4)

               întrucât o acțiune de asemenea natură trebuie efectuată la nivelul Comunității pentru a se asigura consecvența cu legislația comunitară, pentru a garanta un grad satisfăcător de armonizare în vederea facilitării liberei circulații a mărfurilor și a serviciilor și pentru a asigura un nivel înalt de siguranță pentru operațiunile de transport național și internațional;

               (5)

               întrucât dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere angajamentelor luate de Comunitate și de statele membre ale acesteia, în conformitate cu scopurile stabilite prin Agenda 21, capitolul 19 la conferința Unced din iunie 1992 de la Rio de Janeiro, de a face eforturi în vederea armonizării viitoare a sistemelor de clasificare a substanțelor periculoase;

               (6)

               întrucât legislația comunitară nu reglementează, în prezent, în mod special condițiile de siguranță în care trebuie să se transporte agenții biologici și microorganismele modificate genetic prevăzute prin Directivele 90/219/CEE (4), 90/220/CEE (5) și 90/679/CEE (6) ale Consiliului;

               (7)

               întrucât prezenta directivă ține seama de alte politici comunitare în domeniul siguranței lucrătorilor, al construcției vehiculelor și al protecției mediului;

               (8)

               întrucât statele membre au în continuare libertatea de a reglementa orice operațiune pentru transportul substanțelor periculoase efectuat pe teritoriul lor de către un vehicul care nu se supune dispozițiilor directivei, indiferent de locul unde este înmatriculat vehiculul;

               (9)

               întrucât statele membre trebuie să aibă posibilitatea de a aplica regulamente speciale de circulație rutieră pentru transportul mărfurilor periculoase pe teritoriile lor;

               (10)

               întrucât statele membre trebuie să aibă posibilitatea de a-și menține cerințele de control al calității în ceea ce privește anumite operațiuni de transport național până când Comisia raportează Consiliului asupra acestor chestiuni;

               (11)

               întrucât prevederile ADR autorizează încheierea unor acorduri de derogare de la acestea și întrucât numărul mare de acorduri încheiate pe cale bilaterală între statele membre împiedică libera prestare a serviciilor de transport pentru mărfuri periculoase; întrucât includerea dispozițiilor necesare în anexele la prezenta directivă ar trebui să excludă nevoia unor astfel de derogări; întrucât ar trebui stabilită o perioadă de tranziție în timpul căreia statele membre să poată continua aplicarea acordurilor existente între ele;

               (12)

               întrucât este necesar să se transpună în legislația comunitară prevederile ADR, inclusiv cerințele referitoare la construcția vehiculelor care transportă mărfuri periculoase; întrucât, în acest context, trebuie să se prevadă o perioadă de tranziție, în așa fel încât statele membre să poată menține temporar anumite dispoziții interne speciale cu privire la cerințele de construcție pentru vehiculele înmatriculate pe plan intern;

               (13)

               întrucât trebuie să fie folosite procedurile de informare existente în domeniul propunerilor legislative interne similare, pentru a se mări transparența pentru toți agenții economici;

               (14)

               întrucât, în ceea ce privește transporturile naționale, statele membre trebuie să-și păstreze dreptul de a aplica normele conforme cu recomandările multimodale ale Națiunilor Unite privind transportul mărfurilor periculoase, în măsura în care ADR nu este încă armonizat cu aceste norme, al căror scop este să faciliteze transportul inter-modal al mărfurilor periculoase;

               (15)

               întrucât statele membre trebuie să aibă posibilitatea să reglementeze sau să interzică transportul rutier al anumitor mărfuri periculoase pe teritoriile lor, dar numai pentru alte motive decât cele de siguranță a transportului; întrucât, în acest context, statele membre pot să-și păstreze dreptul de a impune, în cazul anumitor transporturi de substanțe foarte periculoase, utilizarea transportului feroviar sau pe căi navigabile interioare sau să mențină un ambalaj foarte specific pentru anumite substanțe foarte periculoase;

               (16)

               întrucât în scopul prezentei directive statele membre trebuie să aibă posibilitatea de a aplica norme mai stricte sau mai permisive anumitor operațiuni de transport desfășurate pe teritoriile lor de către vehiculele înmatriculate acolo;

               (17)

               întrucât armonizarea condițiilor trebuie să țină seama de circumstanțele naționale specifice și, din acest motiv, dispozițiile prezentei directive trebuie să fie suficient de flexibile, oferind statelor membre posibilitatea de a acorda anumite derogări; întrucât aplicarea noilor evoluții tehnologice și industriale nu trebuie să fie împiedicată și trebuie să se prevadă derogări temporare în acest scop;

               (18)

               întrucât vehiculelor înmatriculate în statele terțe trebuie să li se permită să efectueze transporturi internaționale pe teritoriile statelor membre dacă respectă ADR;

               (19)

               întrucât trebuie să existe posibilitatea de adaptare rapidă a prezentei directive la progresul tehnic, pentru a se ține seama de noile prevederi incorporate în ADR și pentru a se decide asupra aplicării și punerii în practică a măsurilor de urgență în caz de accidente sau incidente; întrucât trebuie creat un comitet în acest scop și se impune elaborarea unei proceduri pentru o cooperare strânsă cu statele membre și cu Comisia în cadrul acestui comitet;

               (20)

               întrucât anexele la prezenta directivă conțin dispoziții care reglementează pregătirea profesională a anumitor conducători auto de pe vehiculele care transportă mărfuri periculoase pe cale rutieră; întrucât, așadar, Directiva 89/684/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1994 privind pregătirea profesională a anumitor conducători auto ai vehiculelor care transportă mărfuri periculoase pe căile rutiere (7) ar trebui abrogată,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   Domeniul de aplicare, definiții și dispoziții generale
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă se aplică transportului rutier de mărfuri periculoase în interiorul statelor membre sau între acestea. Nu se aplică transportului de mărfuri periculoase cu vehicule aparținând forțelor armate sau aflate în responsabilitatea acestora.
   (2)   Prezenta directivă nu aduce atingere, cu toate acestea, dreptului statelor membre de a stabili, cu respectarea legislației comunitare, cerințe privind:

               (a)

               transportul național și internațional de mărfuri periculoase pe teritoriile lor, efectuat cu vehicule care nu intră sub incidența prezentei directive,

               (b)

               regulamente de circulație rutieră specifice transportului național și internațional de mărfuri periculoase;

               (c)

               controalele de calitate efectuate la întreprinderi, în conformitate cu standardele ISO 9001 și 9002, atunci când efectuează operațiuni de transport naționale care implică:

                           (i)

                           substanțe explozive și articole din clasa 1, când cantitatea de substanță explozivă conținută de fiecare unitate de transport depășește:

                                       —

                                       1 000 kg pentru diviziunea 1.1 sau

                                       —

                                       3 000 kg pentru diviziunea 1.2 sau

                                       —

                                       5 000 kg pentru diviziunile 1.3 și 1.5;

                           (ii)

                           următoarele substanțe foarte periculoase, în cisterne sau în rezervoare cisternă cu o capacitate totală de peste 3 000 de litri:

                                       —

                                       substanțe din clasa 2

                                                   —

                                                               gaze clasificate ca

                                                               (at)

                                                               (bt)

                                                               (b)

                                                               (ct)

                                                               (c)

                                                   —

                                                   gaze lichefiate răcite adânc, de 7o (b) și 8o (b);

                                       —

                                       substanțe din clasele 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1 și 8

                                                   —

                                                   neprevăzute la (b) sau (c) în aceste clase; sau

                                                   —

                                                   prevăzute la (b) sau (c), dar având un cod de periculozitate format din trei sau mai multe cifre semnificative (fără nici un zero);

                           (iii)

                           următoarele ambalaje din clasa 7 (materiale radioactive): ambalaje de materiale fisionabile, ambalaje de tip B (U), ambalaje de tip B (M).

         Domeniul de aplicare a dispozițiilor de drept intern referitoare la aceste cerințe nu poate fi extins.
   Dacă măsuri similare devin obligatorii prin dispozițiile comunitare, prevederile în cauză încetează să se aplice.
   Înainte de 31 decembrie 1998 Comisia va înainta Consiliului un raport de evaluare a aspectelor de siguranță reglementate prin prezenta dispoziție, împreună cu o propunere corespunzătoare în vederea menținerii sau abrogării ei.
   Articolul 2
   În înțelesul prezentei directive:

               —

               „ADR” înseamnă Acordul european privind transportul rutier de mărfuri periculoase, încheiat la Geneva la 30 septembrie 1957, cu modificări;

               —

               „vehicul” înseamnă orice fel de autovehicul destinat folosirii pe calea rutieră, care este complet sau incomplet, având cel puțin patru roți și o viteză maximă proiectată de peste 25 km/oră și remorcile acestuia, cu excepția vehiculelor care circulă pe șine, a tractoarelor agricole și forestiere și a tuturor echipamentelor mobile;

               —

               „mărfuri periculoase” înseamnă acele substanțe și articole al căror transport pe cale rutieră este interzis sau autorizat numai în anumite împrejurări de anexele A și B la prezenta directivă;

               —

               „transport” înseamnă orice operațiune de transport rutier efectuată de un vehicul integral sau parțial pe căile rutiere publice de pe teritoriul unui stat membru, inclusiv activitatea de încărcare și descărcare, acoperite prin anexele A și B, fără a aduce atingere reglementărilor stabilite prin legislațiile statelor membre referitoare la răspunderea legată de aceste operațiuni.
               Nu este inclus transportul efectuat integral în perimetrul unei zone închise.

         Articolul 3
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 6, mărfurile periculoase al căror transport este interzis prin anexele A și B la prezenta directivă nu vor fi transportate pe căile rutiere.
   (2)   Cu excepția cazurilor în care prezenta directivă stipulează altfel, transportul altor mărfuri periculoase enumerate în anexa A este autorizat în cazul în care respectă condițiile impuse prin anexele A și B, în special în ceea ce privește:

               (a)

               ambalajul și etichetarea mărfurilor în cauză;

               (b)

               construcția, echipamentul și exploatarea corespunzătoare a vehiculului care transportă mărfurile în cauză.

         CAPITOLUL II
   Derogări, restricții și scutiri
   Articolul 4
   Numai în scopul operațiunilor de transport național efectuate de vehicule înmatriculate pe teritoriul său, fiecare stat membru poate să păstreze acele dispoziții din legislația internă privind transportul mărfurilor periculoase pe cale rutieră care sunt conforme cu recomandările ONU privind transportul de mărfuri periculoase, până când anexele A și B la prezenta directivă vor fi revizuite în așa fel încât să reflecte aceste recomandări. Statele membre respective informează Comisia în mod corespunzător.
   Articolul 5
   (1)   Fără a aduce atingere legislației comunitare, în special în privința accesului la piață, fiecare stat membru își va păstra dreptul – strict pentru alte rațiuni decât cele de siguranță pe perioada transportului, cum ar fi rațiuni de siguranță națională sau de protecție a mediului – de a reglementa sau de a interzice transportul anumitor mărfuri periculoase pe teritoriul său.
   (2)   Orice norme impuse de un stat membru vehiculelor care efectuează un transport internațional prin teritoriul său și autorizate prin marginalul 10 599 al anexei B sunt limitate ca domeniu pe plan local, se aplică atât transportului național, cât și internațional și nu dau naștere nici unei discriminări.

               (3)

                           (a)

                           Cu excepția cerințelor de construcție, fiecare stat membru poate aplica dispoziții mai stricte în privința transportului efectuat cu vehicule înmatriculate sau puse în circulație pe teritoriul său.

                           (b)

                           Cu toate acestea, statele membre pot menține dispozițiile de drept intern speciale privind centrele de greutate ale vehiculelor cisternă înmatriculate pe teritoriul lor, până când va fi eventual modificat marginalul 211 128 al anexei B la prezenta directivă, dar în nici un caz după 31 decembrie 1998.

         (4)   Dacă un stat membru consideră că dispozițiile aplicabile privind siguranța sunt insuficiente pentru a limita pericolele implicate de transport în cazul unui accident sau incident și dacă există nevoia urgentă de a se întreprinde o acțiune, el informează Comisia, în stadiul de planificare, despre măsurile pe care își propune să le ia. Hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 9, Comisia decide dacă aplicarea acestor măsuri poate fi autorizată și stabilește durata lor.
   (5)   Statele membre pot menține toate dispozițiile de drept intern aplicabile la 31 decembrie 1996 în ceea ce privește:

               —

               transportul substanțelor din clasa 1.1;

               —

               transportul gazelor toxice, instabile și/sau inflamabile din clasa 2;

               —

               transportul substanțelor care conțin dioxină sau furan;

               —

               transportul în cisterne sau rezervoare cisternă de peste 3 000 litri a lichidelor din clasele 3, 4.2, 4.3, 5.1, 6.1 sau 8, care nu apar la (b) sau (c) în aceste clase.

         Aceste dispoziții se pot referi numai la:

               —

               interzicerea unor astfel de operațiuni de transport rutier dacă ele pot fi efectuate pe calea ferată sau pe căile navigabile interioare;

               —

               cerința de a se urma anumite trasee preferențiale;

               —

               orice alte dispoziții referitoare la ambalarea substanțelor care conțin dioxină sau furan.

         Aceste dispoziții nu pot fi extinse și nici înăsprite. Statele membre comunică aceste dispoziții de drept intern Comisiei, care va informa în mod corespunzător celelalte state membre.
   Articolul 6
   (1)   Fiecare stat membru poate autoriza transportul rutier pe teritoriul său al mărfurilor periculoase clasificate, ambalate și etichetate în conformitate cu cerințele internaționale ale transportului maritim sau aerian, ori de câte ori operațiunea de transport implică o călătorie pe mare sau pe căile aeriene.
   (2)   Dispozițiile din anexele A și B referitoare la limba utilizată în marcajele și documentația relevantă nu se aplică operațiunilor de transport limitate la teritoriul unui singur stat membru. Statele membre pot să autorizeze folosirea altor limbi decât cele prevăzute în anexe pentru operațiunile de transport efectuate pe teritoriul lor.
   (3)   Pe teritoriul său, fiecare stat membru poate să autorizeze utilizarea unor vehicule construite înainte de 1 ianuarie 1997, care nu respectă dispozițiile prezentei directive, dar au fost construite în conformitate cu cerințele interne în vigoare la 31 decembrie 1996, cu condiția ca aceste vehicule să fie menținute la nivelurile necesare de siguranță.
   (4)   Fiecare stat membru poate să mențină dispozițiile de drept intern în vigoare la 31 decembrie 1996 cu privire la construcția, utilizarea și condițiile de transport ale noilor recipiente în sensul marginalului 2 212 al anexei A și a noilor cisterne care nu sunt în conformitate cu cerințele prevăzute la anexele A și B, până când la aceste anexe se vor adăuga trimiteri, cu același caracter de obligativitate ca și dispozițiile prezentei directive, cu privire la standardele de construcție și utilizare a cisternelor și recipientelor și în orice caz numai până la 31 decembrie 1998. Recipientele și cisternele construite înainte de 1 ianuarie 1999 și menținute la nivelele de siguranță cerute pot continua să fie folosite în condițiile inițiale.
   (5)   Fiecare stat membru poate să mențină dispozițiile de drept intern, altele decât cele stabilite în anexele A și B, cu privire la temperatura de referință pentru transportul pe teritoriul său al gazelor lichefiate sau al amestecurilor de gaze lichefiate, până când sunt incorporate în standardele europene dispozițiile cu privire la temperaturile de referință corespunzătoare pentru zonele climatice respective și până când la anexele A și B sunt adăugate trimiteri la aceste standarde.
   (6)   Fiecare stat membru poate permite utilizarea, pentru transportul pe teritoriul său, a ambalajelor construite, dar necertificate în conformitate cu ADR, înainte de 1 ianuarie 1997, cu condiția ca aceste ambalaje să prezinte data fabricației și să fie capabile să treacă testele stabilite de legislația internă în vigoare la 31 decembrie 1996 și cu condiția ca aceste ambalaje să fie menținute la nivelurile de siguranță relevante (inclusiv testarea și inspectarea atunci când se impune), în conformitate cu următoarea schemă: recipientele metalice medii pentru transportul în vrac și butoaiele de metal cu o capacitate de peste 50 de litri, timp de maximum 15 ani de la data fabricării lor; alte ambalaje de metal și toate ambalajele de plastic, maximum cinci ani de la data fabricării lor, dar nu mai târziu de 31 decembrie 1998.
   (7)   Până la 31 decembrie 1998 fiecare stat membru poate permite transportul pe teritoriul său al anumitor mărfuri periculoase ambalate înainte de 1 ianuarie 1997, cu condiția ca mărfurile să fie clasificate, ambalate și etichetate în conformitate cu cerințele legislației interne în vigoare înainte de 1 ianuarie 1997.
   (8)   Pentru operațiunile de transport efectuate pe teritoriul său de către vehiculele înmatriculate în acel teritoriu, fiecare stat membru poate menține dispozițiile de drept intern în vigoare la 31 decembrie 1996 cu privire la afișarea unui cod de acțiune de urgență în locul numărului de identificare a pericolului prevăzut în anexa B.
   (9)   După ce a consultat Comisia, fiecare stat membru poate să mențină dispoziții mai puțin stricte decât cele prevăzute la anexele A și B la prezenta directivă pentru transportul în interiorul teritoriului său a unor cantități mici din anumite mărfuri periculoase, cu excepția substanțelor care au o radioactivitate de nivel mediu sau înalt.
   (10)   Cu condiția să nu pună în pericol siguranța, statele membre pot acorda derogări temporare de la anexele A și B, în scopul efectuării pe teritoriul lor a încercărilor necesare înainte de amendarea acestor anexe, pentru a le adapta la evoluțiile tehnologice și industriale. Comisia va fi informată în legătură cu aceasta și va informa în mod corespunzător celelalte state membre.
   O derogare temporară, convenită între autoritățile competente ale statelor membre pe baza marginalelor 2 010 și 10 602 din anexele A și B, ia forma unui acord multilateral propus tuturor autorităților competente ale statelor membre de către autoritatea care ia inițiativa în privința acordului. Comisia este informată în mod corespunzător.
   Orice derogări de felul celor menționate în primul și al doilea paragraf se aplică fără discriminare pe bază de naționalitate sau loc de stabilire a expeditorului, transportatorului sau destinatarului; ele pot dura maximum cinci ani și nu se pot reînnoi.
   (11)   Fiecare stat membru poate autoriza transporturi ad hoc de mărfuri periculoase care sunt fie interzise prin anexele A și B, fie efectuate în condiții diferite față de cele stabilite în anexele A și B.
   (12)   Fără a aduce atingere alineatului (2), fiecare stat membru poate să aplice, până cel târziu la 31 decembrie 1998, acordurile existente cu alte state membre care respectă ADR, fără discriminare pe bază de naționalitate sau loc de stabilire a expeditorului, transportatorului sau destinatarului. Orice altă derogare autorizată de marginalele 2 010 și 10 602 ale anexelor A și B trebuie să fie conformă cu alineatul (10).
   Articolul 7
   În funcție de dispozițiile interne sau comunitare cu privire la accesul la piață, vehiculele înmatriculate sau puse în circulație în statele terțe sunt autorizate să efectueze transporturi internaționale de mărfuri periculoase în cadrul Comunității dacă transporturile în cauză respectă ADR.
   CAPITOLUL III
   Dispoziții finale
   Articolul 8
   Modificările necesare pentru adaptarea anexelor A și B la progresul științific și tehnic în domeniile prevăzute prin prezenta directivă, pentru a ține seama de modificările la anexele ADR, se adoptă în conformitate cu procedura stabilită la articolul 9.
   Articolul 9
   (1)   Comisia este sprijinită de un comitet pentru transportul mărfurilor periculoase, numit în continuare „Comitetul”, care este format din reprezentanți ai statelor membre și este condus de un reprezentant al Comisiei.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă Comitetului proiectul măsurilor care urmează să fie luate. Comitetul își prezintă avizul asupra proiectului într-un interval de timp pe care președintele îl poate fixa în conformitate cu urgența chestiunii. Avizul este emis de majoritatea stabilită la articolul 148 alineatul (2) din tratat, în cazul deciziilor pe care Consiliul este chemat să le adopte ca urmare a unei propuneri din partea Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre din cadrul Comitetului sunt ponderate în modul stabilit în acel articol. Președintele nu votează.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile avute în vedere dacă acestea sunt în conformitate cu avizul Comitetului.

                           (b)

                           Dacă măsurile examinate nu sunt în conformitate cu avizul Comitetului sau dacă nu se emite nici un aviz, Comisia prezintă fără întârziere Consiliului o propunere în legătură cu măsurile ce urmează a fi luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
                           Dacă în termen de trei luni de la data sesizării sale Consiliul nu adoptă o hotărâre, Comisia adoptă măsurile propuse.

         Articolul 10
   (1)   Statele membre adoptă, înainte de 1 ianuarie 1997, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Ele informează Comisia în legătură cu aceasta.
   Când statele membre adoptă aceste măsuri, ele includ trimiteri sau sunt însoțite de astfel de trimiteri la publicarea lor oficială. Statele membre stabilesc modul în care se fac aceste trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 11
   (1)   Directiva 89/684/CEE este abrogată prin prezenta directivă, începând cu termenul limită al transpunerii prezentei directive în legislația internă.
   (2)   Certificatele provizorii emise de statele membre în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din prezenta directivă pentru transportul național rămân valabile numai până la 31 decembrie 1996. Certificatele emise în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din prezenta directivă pot fi folosite în continuare până la sfârșitul perioadei lor de valabilitate, dar nu mai târziu de 1 iulie 1997 pentru mărfurile periculoase transportate în cisterne sau pentru explozibili și nu mai târziu de 1 ianuarie 2000 pentru celelalte mărfuri periculoase.
   Articolul 12
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 21 noiembrie 1994.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. WISSMANN

      (1)  JO C 17, 20.1.1994, p. 6.

      (2)  JO C 195, 18.7.1994, p. 15.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 3 mai 1994 (JO C 205, 25.7.1994, p. 54), Poziția comună a Consiliului din 19 septembrie 1994 (JO C 301, 27.10.1994, p. 25) și Decizia Parlamentului European din 17 noiembrie 1994 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  JO L 117, 8.5.1990, p. 1.

      (5)  JO L 117, 8.5.1990, p. 15.

      (6)  JO L 374, 31.12.1990, p. 1.

      (7)  JO L 398, 30.12.1989, p. 33.
   ANEXA A
   Marginalele 2 000–3 999 ale anexei A la Acordul european privind transportul rutier internațional de mărfuri periculoase (ADR), în vigoare de la 1 ianuarie 1995, cu observația că termenul „stat membru” înlocuiește termenul „parte contractantă”.

      NB: a se vedea Directiva 2004/111/CE a Comisiei, JO L 365, 10.12.2004, p. 25.
   ANEXA B
   Marginalele 10 000–260 000 ale anexei B la Acordul european privind transportul rutier internațional de mărfuri periculoase (ADR), în vigoare de la 1 ianuarie 1995, cu observația că termenul „stat membru” înlocuiește termenul „parte contractantă”.

      NB: a se vedea Directiva 2004/111/CE a Comisiei, JO L 365, 10.12.2004, p. 25.


title: Directiva 97/19/CE a Comisiei din 18 aprilie 1997 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/221/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestoraText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 21

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               34

         31997L0019

               L 125/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 97/19/CE A COMISIEI

   din 18 aprilie 1997
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/221/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 70/221/CEE a Consiliului din 20 martie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 81/333/CEE a Comisiei (2) și, în special, articolul 3 al celei dintâi,
   întrucât Directiva 70/221/CEE este una din directivele speciale din procedura de omologare CE de tip instituită prin Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea autovehiculelor și a remorcilor acestora (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/79/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4); întrucât, în consecință, dispozițiile cuprinse în Directiva 70/156/CEE privind sistemele, componentele și unitățile tehnice separate ale vehiculelor se aplică Directivei 70/221/CEE;
   întrucât, în special, în temeiul articolului 3 alineatul (4) și al articolului 4 alineatul (3) din Directiva 70/156/CEE, în vederea informatizării omologării de tip, este necesar ca la fiecare directivă specială să fie anexată o fișă de informații care să cuprindă punctele relevante din anexa I la Directiva 70/156/CEE, precum și un certificat de omologare de tip în temeiul anexei VI la Directiva 70/156/CEE;
   întrucât prezentele modificări privesc numai dispozițiile administrative cuprinse în Directiva 70/221/CEE; întrucât, în consecință, nu este necesar să fie anulate omologările existente acordate în conformitate cu Directiva 70/221/CEE, nici să fie refuzate înmatricularea, vânzarea și introducerea în circulație a vehiculelor noi care fac obiectul acestor omologări;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit prin Directiva 70/156/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 70/221/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 1
               În sensul prezentei directive, prin «vehicul» se înțelege orice autovehicul destinat utilizării pe drum, cu sau fără caroserie, cu cel puțin patru roți și o viteză maximă din construcție de peste 25 km/h, și remorcile acestuia, cu excepția vehiculelor care rulează pe șine, a tractoarelor și mașinilor agricole și a tuturor utilajelor mobile.”

               2.

               Articolul 2 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (2):
                           „în sensul articolului 9a din Directiva 70/156/CEE și montat în conformitate cu cerințele de la punctul II.5 din anexă”
                           se înlocuiește cu:
                           „în sensul articolului 2 din Directiva 70/156/CEE și montat în conformitate cu cerințele stabilite la punctul 5 din anexa II”;

                           (b)

                           la alineatul (3):
                           „în sensul articolului 9a din Directiva 70/156/CEE, îndeplinește cerințele relevante stabilite în anexă”
                           se înlocuiește cu:
                           „în sensul articolului 2 din Directiva 70/156/CEE, îndeplinește cerințele relevante stabilite în anexa II”.

               3.

               Articolul 2a se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (2):
                           „în sensul articolului 9a din Directiva 70/156/CEE și montat în conformitate cu cerințele stabilite la punctul II.5 din anexă”
                           se înlocuiește cu:
                           „în sensul articolului 2 din Directiva 70/156/CEE și montat în conformitate cu cerințele stabilite la punctul 5 din anexa II”;

                           (b)

                           la alineatul (3), „articolul 9a” se înlocuiește cu „articolul 2”.

               4.

               La articolul 2b, „punctele II.2.1 și II.2.2 din anexă” se înlocuiește cu „punctele 2.1 și 2.2 din anexa II”.

               5.

               La articolul 3, „punctul (I)” se înlocuiește cu „anexa I”.

               6.

               Anexa se înlocuiește cu anexa la prezenta directivă.

         Articolul 2
   Începând cu 1 octombrie 1997, statele membre:

               —

               nu mai acordă omologare CE de tip conform articolului 4 alineatul (1) și, după caz, articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE;

               —

               pot refuza omologarea națională

         pentru un tip nou de vehicul, din motive legate de rezervoarele de carburant lichid și dispozitivele de protecție spate, sau pentru un tip nou de dispozitiv de protecție spate ca unitate tehnică separată, dacă acestea nu se conformează dispozițiilor din Directiva 70/221/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   Prezenta directivă nu anulează omologările acordate anterior în conformitate cu Directiva 70/221/CEE, nici nu împiedică prelungirea acestor omologări în condițiile menționate în directiva în temeiul căreia ele au fost inițial acordate.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 septembrie 1997. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 aprilie 1997.

            Pentru Comisie

         Martin BANGEMANN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 76, 6.4.1970, p. 23.

      (2)  JO L 131, 18.5.1981, p. 4.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (4)  JO L 18, 21.1.1997, p. 7.
   LISTA ANEXELOR

                  ANEXA I:

            Rezervoarele de carburant lichid

                  Apendicele 1:

            Fișa de informații

                  Apendicele 2:

            Certificatul de omologare CE de tip

                  ANEXA II:

            Dispozitivele de protecție spate

                  Apendicele 1:

            Fișa de informații (vehicul)

                  Apendicele 2:

            Fișa de informații (unitate tehnică separată)

                  Apendicele 3:

            Certificatul de omologare CE de tip (vehicul)

                  Apendicele 4:

            Certificatul de omologare CE de tip (unitate tehnică separată)

                  Apendicele 5:

            Marca de omologare CE de tip
         ANEXA I
   REZERVOARELE DE CARBURANT LICHID
   1.   DOMENIUL DE APLICARE
   1.1.   Prezenta anexă se aplică vehiculelor cărora li se aplică Directiva 70/156/CEE.
   2.   DEFINIȚII
   În sensul prezentei directive:
   Prin „tip de vehicul în ceea ce privește rezervorul de carburant” se înțeleg acele vehicule care nu prezintă diferențe esențiale între ele cu privire la următoarele aspecte:
   2.1.1.   structura, forma, dimensiunile și materialele rezervorului (rezervoarelor);
   2.1.2.   poziția rezervorului (rezervoarelor) în vehicul (dreapta și/sau stânga, față, spate, centru).
   2.2.   Prin „rezervor” se înțeleg(e) rezervorul (rezervoarele) destinat(e) să conțină carburant lichid, definit la punctul 2.3, utilizat în primul rând pentru propulsarea vehiculului, exclusiv accesoriile sale [galeria de umplere (dacă aceasta constituie un element separat), orificiul de umplere, capacul, indicatorul de nivel, racordurile la motor sau racordurile pentru compensarea presiunii interioare excesive etc.].
   2.3.   Prin „carburant lichid” se înțelege un carburant care este lichid în condiții înconjurătoare normale.
   3.   CEREREA DE OMOLOGARE CE DE TIP
   3.1.   Cererea de omologare a unui vehicul în ceea ce privește rezervoarele sale de carburant conform articolului 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE este transmisă de către constructorul vehiculului.
   3.2.   Modelul de fișă de informații este prezentat în apendicele 1.
   Următoarele trebuie prezentate serviciului tehnic răspunzător de desfășurarea verificărilor pentru omologare:
   3.3.1.   un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul care urmează să fie omologat sau acele componente ale vehiculului pe care serviciul tehnic le consideră necesare pentru verificările pentru omologare.
   4.   ACORDAREA OMOLOGĂRII CE DE TIP
   4.1.   Dacă sunt îndeplinite cerințele relevante, se acordă omologarea CE de tip conform articolului 4 alineatul (3) și, după caz, articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.
   4.2.   Modelul certificatului de omologare CE de tip este prezentat în apendicele 2.
   4.3.   Fiecărui tip de vehicul omologat i se alocă un număr de omologare în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu poate atribui același număr unui alt tip de vehicul.
   5.   SPECIFICAȚII
   5.1.   Rezervoarele de carburant trebuie fabricate astfel încât să fie rezistente la coroziune. Acestea trebuie să satisfacă încercările de etanșeitate desfășurate de constructor la o presiune egală cu dublul presiunii de lucru, dar în nici un caz mai puțin de 1,3 bari. Orice suprapresiune sau orice presiune care depășește presiunea de lucru trebuie compensată în mod automat prin dispozitive adecvate (orificii, supape de siguranță etc.). Orificiile de aerisire trebuie concepute astfel încât să prevină orice risc de incendiu. Carburantul nu trebuie să se scurgă prin capacul rezervorului de carburant sau prin dispozitivele prevăzute pentru a compensa presiunea suplimentară, chiar dacă rezervorul este complet răsturnat: o picătură este tolerată.
   5.2.   Rezervoarele de carburant trebuie instalate astfel încât să fie protejate de consecințele unui impact care ar putea surveni frontal sau în spatele vehiculului; în apropierea rezervoarelor nu trebuie să existe părți proeminente, margini ascuțite etc.
   6.   MODIFICĂRI ALE TIPULUI ȘI MODIFICĂRI ALE OMOLOGĂRILOR
   6.1.   În cazul unor modificări ale tipului omologat în conformitate cu prezenta directivă, se aplică dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.
   7.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   7.1.   Ca regulă generală, trebuie luate măsuri în vederea asigurării conformității producției, în conformitate cu dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE.
   ANEXA II
   DISPOZITIVELE DE PROTECȚIE SPATE
   1.   GENERALITĂȚI
   Vehiculele reglementate de prezenta directivă trebuie proiectate astfel încât să ofere o protecție spate eficientă pentru vehiculele din categoriile M1 și N1
       (1).
   2.   DEFINIȚII
   Tip de vehicul în ceea ce privește dispozitivele de protecție spate
   Prin termenul „tip de vehicul în ceea ce privește dispozitivele de protecție spate” se înțeleg acele vehicule care nu prezintă diferențe esențiale între ele în privința următoarelor caracteristici principale:
   2.1.1.   lățimea punții spate, structura, dimensiunile, forma și materialele părții posterioare a vehiculului în măsura în care acestea afectează cerințele de la punctele 5.1-5.4.5.5;
   2.1.2.   caracteristicile suspensiei în măsura în care acestea afectează cerințele de la punctele 5.1-5.4.5.5;
   2.1.3.   tipul dispozitivului de protecție spate, dacă este montat.
   Tip de dispozitiv de protecție spate
   Prin termenul „tip de dispozitiv de protecție spate” se înțeleg acele dispozitive care nu prezintă diferențe esențiale între ele în privința următoarelor caracteristici principale:
   2.2.1.   formă;
   2.2.2.   dimensiuni;
   2.2.3.   fixare;
   2.2.4.   materiale.
   3.   CEREREA DE OMOLOGARE CE DE TIP
   Cererea de omologare CE de tip a unui tip de vehicul
   3.1.1.   Cererea de omologare CE de tip în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui tip de vehicul în ceea ce privește dispozitivele de protecție spate este transmisă de către constructorul vehiculului.
   3.1.2.   Modelul fișei de informații este prezentat în apendicele 1.
   3.1.3.   Un vehicul reprezentativ pentru tipul ce urmează a fi omologat este prezentat serviciului tehnic responsabil de desfășurarea verificărilor pentru omologare.
   Cererea de omologare CE de tip a unui dispozitiv de protecție spate considerat a fi o unitate tehnică separată
   3.2.1.   Cererea de omologare CE de tip în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui dispozitiv de protecție spate considerat a fi o unitate tehnică separată în sensul articolului 2 din această directivă este transmisă de către constructorul vehiculului sau constructorul dispozitivului de protecție spate.
   3.2.2.   Modelul fișei de informații este prezentat în apendicele 2.
   3.2.3.   Un eșantion din tipul de dispozitiv de protecție spate ce urmează a fi omologat este prezentat serviciului tehnic care desfășoară verificările. Dacă acest serviciu consideră necesar acest lucru, poate solicita prezentarea a unui eșantion suplimentar. Eșantioanele sunt marcate în mod clar și indelebil cu marca de fabrică sau de comerț a solicitantului și cu denumirea tipului.
   4.   ACORDAREA OMOLOGĂRII CE DE TIP
   4.1.   Dacă sunt îndeplinite cerințele relevante, se acordă omologarea CE de tip în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) și, după caz, cu articolul 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.
   Modelul certificatului de omologare CE de tip este prezentat în:
   4.2.1.   apendicele 3 pentru cererile prevăzute la punctul 3.1;
   4.2.2.   apendicele 4 pentru cererile prevăzute la punctul 3.2.
   4.3.   Fiecărui tip de vehicul sau fiecărui tip de dispozitiv de protecție spate omologat i se alocă un număr de omologare în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu poate atribui același număr unui alt tip de vehicul sau unui alt tip de dispozitiv de protecție spate.
   5.   SPECIFICAȚII
   5.1.   Toate vehiculele trebuie să fie astfel construite și/sau echipate încât să ofere o protecție spate eficientă pe întreaga lor lățime pentru un vehicul din categoriile M1 și N1
       (1).
   5.2.   Se consideră că un vehicul dintr-una din categoriile M1, M2, M3, N1, O1 sau O2
       (1) îndeplinește condiția stabilită la punctul 5.1:

               —

               dacă îndeplinește condițiile stabilite la punctul 5.3 sau

               —

               dacă garda la sol a părții posterioare a vehiculului fără încărcătură nu depășește 55 cm pe o lățime care nu este mai mică decât cea a punții spate cu mai mult de 10 cm în ambele părți (exclusiv proeminența pneurilor aproape de sol).

         Dacă există mai mult de o singură punte spate, lățimea care trebuie luată în considerare este cea a celei mai late dintre acestea.
   Această cerință trebuie îndeplinită cel puțin pe o linie la o distanță de cel mult 45 cm de la extremitatea posterioară a vehiculului.
   5.3.   Se consideră că un vehicul dintr-una din categoriile N2, N3, O3 sau O4
       (1) îndeplinește condiția stabilită la punctul 5.1 numai dacă:

               —

               vehiculul este echipat cu un dispozitiv special de protecție spate în conformitate cu cerințele de la punctul 5.4 sau

               —

               vehiculul este astfel proiectat și/sau echipat în spate astfel încât, datorită formei și caracteristicilor lor, părțile sale componente pot fi considerate ca înlocuind dispozitivul de protecție spate. Componentele a căror funcție combinată îndeplinește cerințele stabilite la punctul 5.4 sunt considerate a forma un dispozitiv de protecție spate.

         Un dispozitiv de protecție spate, denumit în continuare „dispozitiv”, constă în general dintr-o traversă și din elemente de racordare conectate la lonjeroanele șasiului sau la orice dispozitiv care le înlocuiește pe acestea.
   Acesta trebuie să aibă următoarele caracteristici:
   5.4.1.   dispozitivul trebuie montat cât mai aproape posibil de partea posterioară a vehiculului. Când vehiculul este fără încărcătură (2), marginea inferioară a dispozitivului nu trebuie să fie în nici un punct mai înaltă de 55 cm deasupra solului;
   5.4.2.   lățimea dispozitivului nu trebuie în nici un punct să depășească lățimea punții spate măsurate la punctele extreme ale roților, excluzând proeminențele pneurilor aproape de sol, nici să fie mai scurtă cu mai mult de 10 cm pe ambele părți. Dacă există mai mult de o singură punte spate, lățimea care trebuie luată în considerare este cea a celei mai late dintre acestea;
   5.4.3.   înălțimea secțiunii traversei nu trebuie să fie mai mică de 10 cm. Extremitățile laterale ale traversei nu trebuie să fie îndoite spre spate sau să aibă o margine exterioară ascuțită; această condiție este îndeplinită când extremitățile laterale ale traversei sunt rotunjite spre exterior și au o rază a curburii de cel puțin 2,5 mm;
   5.4.4.   dispozitivul poate fi astfel proiectat încât poziția sa la spatele vehiculului să poată fi schimbată. În acest caz, trebuie să existe o metodă garantată de fixare a acestuia în poziția de funcționare, astfel încât să nu fie posibilă nici o schimbare neintenționată a poziției. Operatorul trebuie să poată schimba poziția dispozitivului prin aplicarea unei forțe de cel mult 40 daN;
   dispozitivul trebuie să ofere o rezistență adecvată forțelor aplicate paralel cu axa longitudinală a vehiculului și să fie racordat, când este în poziția de funcționare, la lonjeroanele șasiului sau la orice le înlocuiește.
   Această cerință este îndeplinită dacă se arată că nici în cursul aplicării, nici după aceasta, distanța orizontală dintre spatele dispozitivului și extremitatea posterioară a vehiculului nu depășește 40 cm în oricare din punctele P1, P2 și P3. La măsurarea acestei distanțe, trebuie exclusă orice parte a vehiculului aflată la mai mult de 3 m deasupra solului când vehiculul este fără încărcătură;
   5.4.5.1.   punctele P1 sunt situate la 30 cm de planurile longitudinale tangențiale cu marginile exterioare ale roților pe puntea spate; punctele P2, care sunt situate pe linia care unește punctele P1, sunt simetrice față de planul longitudinal median al vehiculului la o distanță unul de celălalt cuprinsă între 70 și 100 cm inclusiv, poziția exactă fiind specificată de constructor. Înălțimea deasupra solului a punctelor P1 și P2 trebuie definită de constructorul vehiculului în cadrul liniilor care delimitează orizontal dispozitivul. Totuși, această înălțime nu trebuie să depășească 60 cm când vehiculul este fără încărcătură. P3 este mijlocul segmentului de dreaptă care unește punctele P2;
   5.4.5.2.   trebuie aplicată succesiv ambelor puncte P1 și punctului P3 o forță orizontală care corespunde unui procent de 12,5 % din masa maxim autorizată din punct de vedere tehnic a vehiculului, dar care nu depășește 2,5 × 104 N;
   5.4.5.3.   trebuie aplicată succesiv ambelor puncte P2 o forță orizontală care corespunde unui procent de 50 % din masa maxim autorizată din punct de vedere tehnic a vehiculului, dar care nu depășește 10 × 104 N;
   5.4.5.4.   forțele specificate la punctele 5.4.5.2 și 5.4.5.3 de mai sus trebuie aplicate în mod separat. Ordinea în care sunt aplicate aceste forțe poate fi specificată de constructor;
   când se efectuează un test practic în vederea verificării conformitatății cu cerințele menționate mai sus, trebuie îndeplinite următoarele condiții:
   5.4.5.5.1.   dispozitivul trebuie conectat la lonjeroanele șasiului vehiculului sau la orice dispozitiv care le înlocuiește;
   5.4.5.5.2.   forțele specificate trebuie aplicate de berbeci care sunt articulați în mod adecvat (de exemplu, prin intermediul unor articulații cardanice) și trebuie să fie paralele cu planul longitudinal median al vehiculului prin intermediul unei suprafețe cu o înălțime de cel mult 25 cm (înălțimea exactă trebuie indicată de constructor) și o lățime de 20 cm, cu o rază de curbură de 5 ± 1 mm la marginile verticale; centrul suprafeței este plasat succesiv la punctele P1, P2 și P3.
   5.5.   Prin derogare de la cerințele menționate mai sus, nu este necesar ca vehiculele din următoarele categorii să se conformeze dispozițiilor din prezenta anexă în ceea ce privește dispozitivele de protecție spate:

               —

               tractoare pentru semiremorci;

               —

               remorci destinate transportului de bușteni și articole de lungime mare;

               —

               vehicule pentru care dispozitivele de protecție spate sunt incompatibile cu utilizarea acestora.

         6.   MARCA DE OMOLOGARE CE DE TIP
   6.1.   Toate dispozitivele de protecție spate în conformitate cu tipul omologate în temeiul prezentei directive ca unități tehnice separate poartă o marcă de omologare CE de tip.
   6.2.   Această marcă constă dintr-un dreptunghi care înconjoară litera „e” urmată de numărul distinctiv sau literele statului membru care a acordat omologarea:

               1

               pentru Germania

               2

               pentru Franța

               3

               pentru Italia

               4

               pentru Țările de Jos

               5

               pentru Suedia

               6

               pentru Belgia

               9

               pentru Spania

               11

               pentru Regatul Unit

               12

               pentru Austria

               13

               pentru Luxemburg

               17

               pentru Finlanda

               18

               pentru Danemarca

               21

               pentru Portugalia

               23

               pentru Grecia

               IRL

               pentru Irlanda.

         De asemenea, marca trebuie să includă în vecinătatea dreptunghiului „numărul de omologare de bază” cuprins în secțiunea 4 a numărului de omologare stabilit în anexa VII la Directiva 70/156/CEE, precedat de cele două cifre care indică numărul secvențial alocat celei mai recente modificări tehnice majore la Directiva 70/221/CEE la data acordării omologării CE de tip. Numărul secvențial corespunzător prezentei directive este „00”.
   6.3.   Marca de omologare CE de tip trebuie aplicată pe dispozitivul de protecție spate astfel încât să fie indelebilă și lizibilă chiar dacă dispozitivul este montat într-un vehicul.
   6.4.   Un exemplu de marcă de omologare CE de tip este prezentat în apendicele 5.
   7.   MODIFICĂRILE TIPULUI ȘI MODIFICĂRILE OMOLOGĂRILOR DE TIP
   7.1.   În cazul unor modificări ale tipului omologat în conformitate cu prezenta directivă, se aplică dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.
   8.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   8.1.   Ca regulă generală, trebuie luate măsuri care să garanteze conformitatea producției, în conformitate cu dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE.

      (1)  În conformitate cu definițiile din anexa II punctul A la Directiva 70/156/CEE.

      (2)  În conformitate cu definiția de la punctul 2.6 din apendicele 1.


title: Directiva 2009/19/CE a Comisiei din 12 martie 2009 de modificare, în scopul adaptării sale la progresul tehnic, a Directivei 72/245/CEE a Consiliului referitoare la paraziții radioelectrici (compatibilitatea electromagnetică) produși de autovehicule (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               14.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 70/17

      DIRECTIVA 2009/19/CE A COMISIEI

   din 12 martie 2009
   de modificare, în scopul adaptării sale la progresul tehnic, a Directivei 72/245/CEE a Consiliului referitoare la paraziții radioelectrici (compatibilitatea electromagnetică) produși de autovehicule
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (1), în special articolul 39 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 72/245/CEE a Consiliului din 20 iunie 1972 referitoare la paraziții radioelectrici (compatibilitatea electromagnetică) produși de autovehicule (2) este una dintre directivele speciale ale procedurii de omologare CE de tip care a fost instituită prin Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (3). Prin urmare, dispozițiile Directivei 70/156/CEE cu privire la sisteme, componente și unități tehnice separate pentru vehicule se aplică Directivei 72/245/CEE.

               (2)

               În conformitate cu punctul 3.2.9 din anexa I la Directiva 72/245/CEE, componentele comercializate drept echipamente postvânzare și destinate instalării în autovehicule nu necesită omologare de tip în cazul în care nu sunt asociate unor funcții legate de imunitate. Se asigură o perioadă de tranziție de patru ani începând de la 3.12.2004, pe parcursul căreia un serviciu tehnic trebuie să stabilească dacă componenta care urmează să fie introdusă pe piață este asociată sau nu unor funcții legate de imunitate și trebuie să emită o atestare conformă cu modelul din anexa III C. Statele membre trebuie să raporteze Comisiei Europene orice caz de refuz bazat pe motive de securitate. Dispoziția respectivă prevede că, pe baza experienței practice dobândite în privința cerinței respective și pe baza rapoartelor transmise de statele membre, Comisia trebuie să decidă, înainte de expirarea perioadei de tranziție, dacă atestarea trebuie încă să fie solicitată împreună cu declarația de conformitate.

               (3)

               Astfel cum se prevede la punctul 3.2.9 din anexa I la Directiva 72/245/CEE și având în vedere faptul că statele membre nu au transmis niciun raport Comisiei Europene cu privire la cazuri de refuz al atestării, se propune în prezent să fie suprimată implicarea serviciului tehnic în cazul componentelor comercializate drept echipamente postvânzare și destinate instalării în autovehicule, atunci când aceste componente nu sunt asociate unor funcții legate de imunitate, și să nu mai fie solicitată atestarea conformă cu modelul din anexa III C, astfel cum se prevede la punctul 3.2.9 din anexa I.

               (4)

               Prin urmare, Directiva 72/245/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (5)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului tehnic – sectorul autovehiculelor,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 72/245/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               în lista anexelor, se elimină următoarea trimitere la anexa III C:

                           „ANEXA III C

                           Model de atestare cu privire la anexa I, punctul 3.2.9.”;

               2.

               în anexa I la punctul 3.2.9, se elimină paragraful al doilea;

               3.

               anexa III C se elimină.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru respectarea prezentei directive până la 1 octombrie 2009 cel târziu. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor dispoziții.
   Statele membre aplică dispozițiile respective începând cu 2 octombrie 2009.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 12 martie 2009.

            Pentru Comisie

         Günter VERHEUGEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 263, 9.10.2007, p. 1.

      (2)  JO L 152, 6.7.1972, p. 15

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.