title: Directiva 2004/96/CE a Comisiei din 27 septembrie 2004 de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea nichelului la podoabele de tip „piercing”, în vederea adaptării anexei I a acesteia la progresul tehnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0096

Official Journal L 301 , 28/09/2004 P. 0051 - 0052

		20040927Directiva 2004/96/CE a Comisieidin 27 septembrie 2004de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea nichelului la podoabele de tip "piercing", în vederea adaptării anexei I a acesteia la progresul tehnic(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase [1], în special articolul 2a al acesteia,întrucât:(1) În conformitate cu Directiva 76/769/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului [2], nichelul și compușii acestuia nu trebuie să se utilizeze în anumite podoabe de tip "" și alte produse, cu excepția cazului în care acestea se conformează cerințelor stabilite de Directiva 76/769/CEE.(2) Riscul sensibilizării oamenilor la nichel prin introducerea tijelor podoabelor în perforații s-a determinat recent într-o evaluare a riscului țintă; în urma evaluării riscului s-a ajuns la concluzia că pentru podoabele de tip "" ar fi mai potrivită o limită de migrare decât o limită a conținutului.(3) Noul procent de eliberare a nichelului (limita de migrare) trebuie reglat cu ajutorul unui factor de amplificare specificat în standardul EN 1811 în vederea compensării variațiilor dintre laboratoare și a erorilor de măsurare. Comitetul European pentru Standardizare (CEN) este invitat să revizuiască standardul EN 1811, în special cu privire la factorul de reglare și să elaboreze un standard revizuit fără factor de reglare sau cu un factor de reglare redus, după caz.(4) Evaluarea riscului a fost transmisă Comitetului științific pentru toxicitate, ecotoxicitate și mediu (CSTEE) pentru o analiză atentă și CSTEE a confirmat că o limită de migrare a nichelului poate induce riscuri de sensibilizare mai mici decât o limită a conținutului de nichel.(5) Dispozițiile stabilite de prezenta directivă iau în considerare stadiul actual al cunoștințelor, științei și tehnicii.(6) Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere legislației comunitare care stabilește cerințele minime pentru protecția lucrătorilor, în special Directivei 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă [3] și Directivei 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] [4].(7) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu substanțe și preparate periculoase,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 76/769/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 august 2005. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor dispoziții și un tabel de corespondență între aceste dispoziții și prezenta directivă.Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 septembrie 2005.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 septembrie 2004.Pentru ComisieOlli RehnMembru al Comisiei[1] JO L 262, 27.9.1976, p. 201, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/21/CE a Comisiei (JO L 57, 25.2.2004, p. 4).[2] JO L 188, 22.7.1994, p. 1.[3] JO L 183, 29.6.1989, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).[4] JO L 158, 30.4.2004, p. 50.--------------------------------------------------20040927ANEXĂÎn anexa I la Directiva 76/769/CEE, la punctul 28, Nichel, a doua coloană, punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:"1. în toate podoabele de tip "piercing" care sunt inserate în urechi perforate sau alte părți perforate ale corpului uman, cu excepția cazului în care procentul de nichel eliberat din aceste podoabe cu tije este mai mic de 0,2 μg/cm2/săptămână (limita de migrare);".--------------------------------------------------


title: Directiva 2010/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă și de abrogare a Directivei 86/613/CEE a Consiliului

text:
               15.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 180/1

         DIRECTIVA 2010/41/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 7 iulie 2010
   privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă și de abrogare a Directivei 86/613/CEE a Consiliului
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 157 alineatul (3),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 86/613/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1986 privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară activități independente, inclusiv agricole, precum și protecția maternității (3) asigură aplicarea în statele membre a principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă sau care contribuie la exercitarea unei astfel de activități. În ceea ce privește lucrătorii independenți și soțiile/soții lucrătorilor independenți, Directiva 86/613/CEE nu a fost foarte eficientă și domeniul de aplicare al acesteia ar trebui revizuit, deoarece discriminarea bazată pe sex și hărțuirea se produc și în zone din afara muncii salariate. În interesul clarității, Directiva 86/613/CEE ar trebui înlocuită prin prezenta directivă.

               (2)

               În Comunicarea sa din 1 martie 2006 intitulată „Foaia de parcurs pentru egalitatea de șanse între femei și bărbați”, Comisia a anunțat că, pentru a îmbunătăți guvernarea egalității de gen, va revizui legislația existentă a Uniunii privind egalitatea de gen neinclusă în exercițiul de reformare din 2005, în scopul actualizării, modernizării și reformării, după cum va fi necesar. Directiva 86/613/CEE nu a fost inclusă în exercițiul de reformare.

               (3)

               În concluziile sale din 5 și 6 decembrie 2007 privind „Rolul echilibrat al femeilor și al bărbaților în contextul ocupării forței de muncă, al creșterii economice și al coeziunii sociale”, Consiliul a invitat Comisia să analizeze necesitatea de a revizui, dacă este cazul, Directiva 86/613/CEE, pentru a asigura drepturile legate de maternitate și de paternitate ale lucrătorilor independenți și ale soțiilor/soților care îi ajută.

               (4)

               Parlamentul European a solicitat în mod constant Comisiei să revizuiască Directiva 86/613/CEE, în special pentru a consolida protecția maternității în cazul lucrătoarelor independente și pentru a îmbunătăți situația soțiilor/soților lucrătorilor independenți.

               (5)

               Parlamentul European și-a făcut deja cunoscută poziția cu privire la aceste chestiuni în Rezoluția sa din 21 februarie 1997 privind situația soțiilor/soților colaboratoare/colaboratori ale/ai lucrătorilor independenți (4).

               (6)

               În Comunicarea sa din 2 iulie 2008 intitulată „Agenda socială reînnoită: oportunități, acces și solidaritate în Europa secolului XXI”, Comisia a afirmat necesitatea de a lua măsuri privind diferențele de gen în domeniul antreprenorial și de a îmbunătăți concilierea vieții private cu viața profesională.

               (7)

               Există deja o serie de instrumente juridice pentru punerea în aplicare a principiului egalității de tratament cu privire la activitățile independente, în special Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (5) și Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (6). Prin urmare, prezenta directivă nu se aplică domeniilor reglementate deja de alte directive.

               (8)

               Prezenta directivă nu aduce atingere competențelor statelor membre de a-și organiza propriile sisteme de protecție socială. Competența exclusivă a statelor membre cu privire la organizarea propriilor sisteme de protecție socială include, între altele, deciziile privind instituirea, finanțarea și administrarea unor astfel de sisteme și a instituțiilor conexe acestora, precum și privind conținutul și furnizarea prestațiilor, nivelul contribuțiilor și condițiile de acces.

               (9)

               Prezenta directivă ar trebui să se aplice lucrătorilor independenți și soțiilor/soților acestora sau, atunci când și în măsura în care sunt recunoscute/recunoscuți de dreptul intern, partenerelor/partenerilor de viață ale/ai acestora, în condițiile prevăzute de dreptul intern, în situația în care aceștia participă în mod curent la activitățile întreprinderii. Pentru a îmbunătăți situația acestor soți și, atunci când și în măsura în care sunt recunoscuți de dreptul intern, situația partenerelor/partenerilor de viață ale/ai lucrătorilor independenți, activitatea acestora ar trebui recunoscută.

               (10)

               Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice domeniilor reglementate de alte directive de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei, în principal Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii (7). Între altele, articolul 5 din Directiva 2004/113/CE privind contractele de asigurare și serviciile financiare conexe se aplică în continuare.

               (11)

               Pentru a preveni discriminarea bazată pe sex, prezenta directivă ar trebui să se aplice atât discriminării directe, cât și celei indirecte. Hărțuirea și hărțuirea sexuală ar trebui considerate discriminare și, prin urmare, interzise.

               (12)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere drepturilor și obligațiilor care derivă din statutul marital sau familial, astfel cum sunt definite în dreptul intern.

               (13)

               Principiul egalității de tratament ar trebui să reglementeze relația dintre lucrătorul independent și părți terțe în limita domeniului de aplicare al directivei, dar nu și relațiile dintre lucrătorul independent și soția/soțul sau partenera/partenerul de viață a/al acestuia/acesteia.

               (14)

               În domeniul activităților independente, aplicarea principiului egalității de tratament înseamnă că nu trebuie să existe nicio discriminare pe motive de sex, de exemplu cu privire la constituirea, echiparea sau extinderea unei întreprinderi sau la lansarea sau extinderea oricărei alte forme de activitate independentă.

               (15)

               În baza articolului 157 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, statele membre pot menține sau adopta măsuri care prevăd avantaje specifice, pentru a facilita exercitarea unei activități independente de către sexul mai slab reprezentat sau pentru a preveni sau compensa dezavantaje în cariera profesională. În principiu, măsuri cum ar fi acțiunile pozitive menite să realizeze egalitatea de gen în practică nu ar trebui considerate ca o încălcare a principiului juridic al egalității de tratament între bărbați și femei.

               (16)

               Este necesar să se asigure că condițiile de constituire a unei societăți între soți sau, atunci când și în măsura în care aceștia sunt recunoscuți de dreptul intern, între parteneri de viață, nu sunt mai restrictive decât condițiile de constituire a unei societăți între alte persoane.

               (17)

               Având în vedere participarea lor la activitățile întreprinderii familiale, soțiile/soții sau, atunci când și în măsura în care acestea/aceștia sunt recunoscute/recunoscuți de dreptul intern, partenerele/partenerii de viață ale/ai lucrătorilor independenți care au acces la un sistem de protecție socială ar trebui să aibă la rândul lor dreptul de a beneficia de protecție socială. Statele membre ar trebui să fie invitate să ia măsurile necesare pentru a organiza această protecție socială în conformitate cu dreptul intern. În special, este de competența statelor membre să decidă dacă această protecție socială ar trebui pusă în aplicare pe o bază voluntară sau în mod obligatoriu. Statele membre pot prevedea ca această protecție socială să fie proporțională cu participarea la activitățile lucrătorului independent și/sau cu nivelul contribuției.

               (18)

               Având în vedere vulnerabilitatea economică și fizică a lucrătoarelor independente însărcinate și a soțiilor însărcinate și, atunci când și în măsura în care sunt recunoscute de dreptul intern, a partenerelor de viață însărcinate ale lucrătorilor independenți, este necesar să li se acorde acestora dreptul la prestații de maternitate. Statele membre au în continuare competența de a organiza astfel de prestații, inclusiv stabilirea nivelului contribuțiilor și a tuturor dispozițiilor referitoare la prestații și la plăți, cu condiția ca cerințele minime ale prezentei directive să fie respectate. În special, acestea pot determina în ce perioadă înainte și/sau după naștere este acordat dreptul la prestații de maternitate.

               (19)

               Durata de acordare a prestațiilor de maternitate lucrătoarelor independente, soțiilor și – în cazul și în măsura în care sunt recunoscute de dreptul intern – partenerelor de viață ale lucrătorilor independenți este similară duratei concediului de maternitate acordat în prezent lucrătoarelor la nivelul Uniunii. În cazul în care durata concediului de maternitate prevăzută pentru lucrătoare este modificată la nivelul Uniunii, Comisia ar trebui să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport de evaluare a oportunității modificării duratei de acordare a prestațiilor de maternitate lucrătoarelor independente, soțiilor și partenerelor de viață menționate la articolul 2.

               (20)

               Pentru a ține seama de specificul activităților independente, lucrătoarele independente și soțiile sau, atunci când și în măsura în care sunt recunoscute de dreptul intern, partenerele de viață ale lucrătorilor independenți ar trebui să aibă acces la orice servicii existente care asigură înlocuirea temporară, permițând întreruperea activității lor profesionale din motive de sarcină sau lăuzie, sau la orice servicii sociale naționale existente. Accesul la aceste servicii poate fi considerat ca o alternativă la sau ca o parte din indemnizația de maternitate.

               (21)

               Persoanele care au făcut obiectul unei discriminări pe motive de sex ar trebui să dispună de mijloace corespunzătoare de protecție juridică. Pentru a asigura o protecție mai eficace, asociațiile, organizațiile și alte entități juridice ar trebui să fie abilitate să inițieze o procedură, conform modalităților stabilite de statele membre, în numele sau în sprijinul unei victime, fără a aduce atingere normelor de procedură naționale privind reprezentarea și apărarea în instanță.

               (22)

               Protecția lucrătorilor independenți și a soțiilor/soților lucrătorilor independenți și, atunci când și în măsura în care sunt recunoscute/recunoscuți de dreptul intern, a partenerelor/partenerilor de viață ale/ai lucrătorilor independenți împotriva discriminării bazate pe sex ar trebui întărită prin existența unuia sau a mai multor organisme în fiecare stat membru, care să aibă competența de a analiza problemele întâmpinate, de a studia soluțiile posibile și de a acorda victimelor o asistență practică. Organismul sau organismele pot fi aceleași cu cele responsabile la nivel național de punerea în aplicare a principiului egalității de tratament.

               (23)

               Prezenta directivă stabilește cerințe minime, ceea ce oferă statelor membre posibilitatea adoptării sau a menținerii unor dispoziții mai favorabile.

               (24)

               Deoarece obiectivul acțiunii care trebuie întreprinsă, respectiv asigurarea unui înalt nivel comun de protecție împotriva discriminării în toate statele membre, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de statele membre și poate fi mai bine realizat la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Obiectul
   (1)   Prezenta directivă prevede cadrul de punere în aplicare în statele membre a principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară activități independente sau care contribuie la exercitarea acestor activități, cu privire la acele aspecte nereglementate de Directivele 2006/54/CE și 79/7/CEE.
   (2)   Punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii rămâne în continuare reglementată de Directiva 2004/113/CE.
   Articolul 2
   Domeniul de aplicare
   Prezenta directivă reglementează:

               (a)

               lucrătorii independenți, anume toate persoanele care exercită o activitate lucrativă pe cont propriu, în condițiile prevăzute de dreptul intern;

               (b)

               soțiile/soții lucrătorilor independenți sau, atunci când și în măsura în care sunt recunoscute/recunoscuți de dreptul intern, partenerele/partenerii de viață ale/ai lucrătorilor independenți care nu sunt salariate/salariați sau asociate/asociați la întreprindere, în cazul în care acestea/aceștia, în condițiile prevăzute de dreptul intern, participă în mod obișnuit la activitatea lucrătorului independent și îndeplinesc fie aceleași sarcini, fie sarcini complementare.

         Articolul 3
   Definiții
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
   (a)   „discriminare directă”: situația în care o persoană este tratată mai puțin favorabil din motive legate de sex în comparație cu o altă persoană care este, a fost sau ar fi într-o situație comparabilă;
   (b)   „discriminare indirectă”: situația în care o dispoziție, un criteriu sau o practică aparent neutră ar dezavantaja în special persoanele de un anumit sex, în raport cu persoane de celălalt sex, cu excepția cazului în care această dispoziție, acest criteriu sau această practică este justificată în mod obiectiv de un scop legitim, iar mijloacele pentru a atinge acest scop sunt corespunzătoare și necesare;
   (c)   „hărțuire”: situația în care se manifestă un comportament indezirabil legat de sexul unei persoane, având ca scop sau ca efect lezarea demnității persoanei respective și crearea unui cadru intimidant, ostil, degradant, umilitor sau ofensator;
   (d)   „hărțuire sexuală”: situația în care se manifestă un comportament indezirabil cu conotație sexuală, exprimat fizic, verbal sau nonverbal, având ca scop sau ca efect lezarea demnității unei persoane și, în special, crearea unui cadru intimidant, ostil, degradant, umilitor sau ofensator.
   Articolul 4
   Principiul egalității de tratament
   (1)   Principiul egalității de tratament înseamnă că nu trebuie să existe niciun fel de discriminare pe motive de sex în sectorul public sau privat, în mod direct sau indirect, de exemplu cu privire la constituirea, echiparea sau extinderea unei întreprinderi sau începerea sau extinderea oricărei alte forme de activitate independentă.
   (2)   În domeniile reglementate de alineatul (1), hărțuirea și hărțuirea sexuală sunt considerate a fi discriminare pe motive de sex și, prin urmare, sunt interzise. Respingerea unui astfel de comportament de către o persoană sau supunerea unei persoane la un astfel de comportament nu poate fi folosită drept justificare pentru o decizie care să afecteze acea persoană.
   (3)   În domeniile reglementate de alineatul (1), o instigare la discriminare împotriva persoanelor pe considerente legate de sex este considerată a fi discriminare.
   Articolul 5
   Acțiunea pozitivă
   Statele membre pot să mențină sau să adopte măsuri în sensul articolului 157 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, pentru a asigura în mod concret o deplină egalitate între bărbați și femei în viața profesională, de exemplu în vederea promovării inițiativelor antreprenoriatului în rândul femeilor.
   Articolul 6
   Constituirea unei societăți
   Fără a aduce atingere condițiilor specifice de acces la anumite activități care se aplică în mod egal ambelor sexe, statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că acele condiții de constituire a unei societăți între soți sau parteneri de viață, atunci când și în măsura în care aceștia sunt recunoscuți de dreptul intern, nu sunt mai restrictive decât condițiile de constituire a unei societăți între alte persoane.
   Articolul 7
   Protecția socială
   (1)   În cazul în care într-un stat membru există un sistem de protecție socială pentru lucrătorii independenți, respectivul stat membru ia măsurile necesare, astfel încât soțiile/soții și partenerii de viață menționați la articolul 2 litera (b) să poată beneficia de o protecție socială, în conformitate cu dreptul intern.
   (2)   Statele membre pot decide dacă protecția socială menționată la alineatul (1) este pusă în aplicare pe o bază voluntară sau în mod obligatoriu.
   Articolul 8
   Prestații de maternitate
   (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că femeile care desfășoară o activitate independentă și soțiile și partenerele de viață menționate la articolul 2 pot, în conformitate cu dreptul intern, să primească o indemnizație de maternitate suficientă care să le permită întreruperea activității profesionale din motive de sarcină sau lăuzie pentru o perioadă de minimum 14 săptămâni.
   (2)   Statele membre pot decide dacă indemnizația de maternitate menționată la alineatul (1) este acordată pe o bază voluntară sau în mod obligatoriu.
   (3)   Indemnizația menționată la alineatul (1) este considerată suficientă, în cazul în care garantează un venit cel puțin echivalent cu:

               (a)

               indemnizația pe care persoana în cauză ar primi-o în caz de întrerupere a activităților din motive legate de starea sa de sănătate; și/sau

               (b)

               pierderea medie de venit sau de profit aferentă unei perioade anterioare comparabile, sub rezerva eventualelor plafoane stabilite de dreptul intern; și/sau

               (c)

               orice altă alocație familială prevăzută de legislația națională, sub rezerva eventualelor plafoane stabilite de dreptul intern.

         (4)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că femeile care desfășoară o activitate independentă și soțiile și partenerele de viață menționate la articolul 2 au acces la orice servicii existente care oferă înlocuiri temporare sau la orice servicii sociale naționale existente. Statele membre pot prevedea că accesul la respectivele servicii este o alternativă la indemnizația menționată la alineatul (1) din prezentul articol sau face parte integrantă din aceasta.
   Articolul 9
   Apărarea drepturilor
   (1)   Statele membre se asigură că există proceduri judiciare sau administrative, inclusiv, în cazul în care statele membre consideră adecvat, proceduri de conciliere, pentru punerea în aplicare a obligațiilor prevăzute de prezenta directivă, pentru toate persoanele care consideră că au suferit pierderi sau prejudicii drept consecință a neaplicării principiului egalității de tratament acestora, chiar și după încetarea relațiilor în cadrul cărora se susține că a apărut discriminarea.
   (2)   Statele membre se asigură că asociațiile, organizațiile sau alte entități juridice, care în conformitate cu criteriile stabilite de legislația lor națională au interesul legitim de a veghea la respectarea dispozițiilor prezentei directive, pot angaja, în numele sau în sprijinul reclamantului, cu aprobarea acestuia, orice procedură judiciară și/sau administrativă prevăzută pentru a determina respectarea obligațiilor rezultând din prezenta directivă.
   (3)   Alineatele (1) și (2) nu aduc atingere nomelor interne privind termenele de introducere a acțiunilor în justiție în ceea ce privește principiul egalității de tratament.
   Articolul 10
   Indemnizație sau despăgubire
   Statele membre adoptă, în ordinea lor juridică internă, măsurile necesare pentru a asigura o indemnizație sau o despăgubire reală și efectivă, în condițiile stabilite de statele membre, pentru prejudiciul suferit de o persoană în urma unei discriminări pe considerente legate de sex, indemnizație sau despăgubire care să aibă caracter disuasiv și proporțional în raport cu dauna suferită. Această indemnizație sau despăgubire nu poate fi limitată prin stabilirea unei limite superioare prealabile.
   Articolul 11
   Organisme de promovare a egalității
   (1)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta că organismul sau organismele desemnate în conformitate cu articolul 20 din Directiva 2006/54/CE sunt, de asemenea, competente în ceea ce privește promovarea, analiza, monitorizarea și susținerea egalității de tratament pentru toate persoanele la care se referă prezenta directivă, fără discriminare pe considerente de sex.
   (2)   Statele membre se asigură că atribuțiile organismelor menționate la alineatul (1) includ:

               (a)

               asigurarea de asistență independentă victimelor discriminării în exercitarea plângerilor de discriminare, fără a aduce atingere drepturilor victimelor și asociațiilor, organizațiilor și altor entități juridice menționate la articolul 9 alineatul (2);

               (b)

               realizarea de studii independente privind discriminarea;

               (c)

               publicarea de rapoarte independente și elaborarea de recomandări privind orice probleme legate de astfel de discriminări;

               (d)

               schimbul de informații, la nivel corespunzător, cu organismele europene omologe, precum Institutul european pentru egalitatea de șanse între bărbați și femei.

         Articolul 12
   Abordarea integratoare de gen
   Statele membre iau în considerare în mod activ obiectivul egalității dintre bărbați și femei la elaborarea și la punerea în aplicare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative, precum și a politicilor și activităților în domeniile prevăzute de prezenta directivă.
   Articolul 13
   Difuzarea informațiilor
   Statele membre se asigură că dispozițiile adoptate în temeiul prezentei directive, împreună cu dispozițiile relevante care sunt deja în vigoare, sunt aduse prin toate mijloacele adecvate în atenția persoanelor în cauză de pe întreg teritoriul lor.
   Articolul 14
   Nivelul de protecție
   Statele membre pot adopta sau menține dispoziții mai favorabile pentru protecția principiului egalității de tratament între femei și bărbați decât cele prevăzute de prezenta directivă.
   Punerea în aplicare a prezentei directive nu poate în niciun caz să constituie un motiv de reducere a nivelului de protecție împotriva discriminării deja prevăzut de statele membre în domeniile reglementate de prezenta directivă.
   Articolul 15
   Rapoarte
   (1)   Statele membre comunică toate informațiile disponibile privind aplicarea prezentei directive Comisiei până la 5 august 2015.
   Comisia întocmește un raport de sinteză spre a fi prezentat Parlamentului European și Consiliului cel târziu la 5 august 2016. Respectivul raport trebuie să țină seama de toate modificările legislației în ceea ce privește durata concediului de maternitate pentru salariate. Raportul va fi însoțit de propuneri de modificare a prezentei directive, după caz.
   (2)   Raportul Comisiei ține seama de punctele de vedere ale părților interesate.
   Articolul 16
   Punerea în aplicare
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive cel târziu până la 5 august 2012. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul dispozițiilor respective.
   Atunci când statele membre adoptă dispozițiile respective, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere cu ocazia publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Atunci când dificultăți speciale justifică acest lucru, statele membre pot beneficia, în funcție de necesități, de o perioadă suplimentară de 2 ani până la 5 august 2014 pentru a se conforma articolului 7, precum și pentru a se conforma articolului 8 în ceea ce privește soțiile și partenerele de viață menționate la articolul 2 litera (b).
   (3)   Comisiei îi este comunicat de către statele membre textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 17
   Abrogare
   Directiva 86/613/CEE se abrogă, cu efect de la 5 august 2012.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 18
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 19
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 7 iulie 2010.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         O. CHASTEL

      (1)  JO C 228, 22.9.2009, p. 107.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 6 mai 2009 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial), Poziția Consiliului în primă lectură din 8 martie 2010 (JO C 123 E, 12.5.2010, p. 5), Poziția Parlamentului European din 18 mai 2010.

      (3)  JO L 359, 19.12.1986, p. 56.

      (4)  JO C 85, 17.3.1997, p. 186.

      (5)  JO L 6, 10.1.1979, p. 24.

      (6)  JO L 204, 26.7.2006, p. 23.

      (7)  JO L 373, 21.12.2004, p. 37.


title: Directiva Consiliului din 18 iunie 1987 privind acceptarea la reproducere a bovinelor reproducătoare de rasă pură

text:
               03/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               80

         31987L0328

               L 167/54

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 18 iunie 1987
   privind acceptarea la reproducere a bovinelor reproducătoare de rasă pură
   (87/328/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 77/504/CEE a Consiliului din 25 iulie 1977 privind animalele de reproducție de rasă pură din specia bovină (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) 3768/85 (2), în special articolul 3,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât Directiva 77/504/CEE a urmărit liberalizarea progresivă a schimburilor intracomunitare de bovine reproducătoare de rasă pură; întrucât, în acest scop, se impune o armonizare suplimentară în ceea ce privește acceptarea acestor animale și a materialului lor seminal la reproducere;
   întrucât, în acest scop, este necesar să se evite ca dispozițiile naționale privind acceptarea la reproducere a bovinelor reproducătoare de rasă pură și a materialului seminal al acestora să constituie o interdicție, o restricție sau un impediment în calea schimburilor intracomunitare, fie că este vorba despre montă naturală sau inseminare artificială;
   întrucât femelele bovine reproducătoare de rasă pură nu trebuie să fie obiectul vreunei interdicții, restricții sau al vreunui impediment în ceea ce privește reproducerea;
   întrucât inseminarea artificială constituie o tehnică importantă pentru creșterea gradului de utilizare a celor mai buni reproducători și, prin urmare, pentru îmbunătățirea speciei bovine; întrucât se impune totuși evitarea oricărei deteriorări a patrimoniului genetic, mai ales în ceea ce privește reproducătorii masculi care trebuie să prezinte toate garanțiile valorii lor genetice și ale absenței tarelor ereditare;
   întrucât este necesar să se facă o distincție între acceptarea la inseminare artificială a taurilor de rasă pură și a materialului seminal al acestora după efectuarea tuturor probelor testelor oficiale prevăzute pentru rasa respectivă într-un stat membru și acceptarea taurilor și a materialului seminal al acestora doar pentru testare;
   întrucât este util să se stabilească o procedură de rezolvare a problemelor, mai ales în cazul dificultăților ce apar la evaluarea testelor;
   întrucât prevederea care se referă la faptul că materialul seminal trebuie să provină de la centrele de inseminare artificială atestate oficial este de natură să prezinte garanțiile necesare realizării scopului urmărit;
   întrucât este de dorit ca identificarea taurilor de rasă pură și a materialului seminal al acestora să se facă prin analiza grupei sanguine a taurilor respectivi sau prin oricare altă metodă adecvată;
   întrucât este util să prevadă desemnarea anumitor organisme care să colaboreze la uniformizarea metodelor de testare și de evaluare a rezultatelor;
   întrucât, date fiind condițiile speciale care există în Spania și Portugalia, este necesar să se prevadă o prelungire suplimentară pentru punerea în aplicare a prezentei directive,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre se asigură că ca, fără a aduce atingere normelor de inspecție veterinară, să nu existe interziceri, restricții sau impedimente în calea acceptării la reproducere a femelelor bovine de rasă pură și a acceptării la montă naturală a taurilor de rasă pură.
   Articolul 2
   (1)   Un stat membru nu poate interzice, restricționa sau împiedica:

               —

               acceptarea la testarea oficială a taurilor de rasă pură sau utilizarea materialului lor seminal în limitele cantitative necesare executării testelor oficiale respective de către organismele sau asociațiile acreditate;

               —

               acceptarea la inseminarea artificială pe teritoriul său a taurilor de rasă pură sau utilizarea materialului seminal al acestora în cazul în care taurii respectivi au fost acceptați la inseminare artificială într-un stat membru pe baza testelor efectuate în conformitate cu Decizia 86/130/CEE (3).

         (2)   În cazul în care punerea în aplicare a alineatul (1) dă naștere la dispute, în special cu privire la interpretarea rezultatelor testelor, operatorii au dreptul de a solicita avizul unui expert.
   Luând în considerare acest aviz, la cererea unui stat membru, pot fi luate măsuri în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 din Directiva 77/504/CEE.
   (3)   Normele generale de aplicare a alineatului (2) sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 din Directiva 77/504/CEE.
   Articolul 3
   Statele membre urmăresc ca utilizarea taurilor de rasă pură menționați la articolul 2 și a materialului seminal al acestora să fie supusă unui proces de identificare a taurilor respectivi prin analiza grupei sanguine sau prin oricare altă metodă adecvată care este adoptată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 din Directiva 77/504/CEE.
   Articolul 4
   Statele membre urmăresc ca, pentru schimburile intracomunitare, materialul seminal menționat la articolul 2 să fie recoltat, tratat și stocat într-un centru oficial de inseminare artificială.
   Articolul 5
   Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, desemnează unul sau mai multe organisme de referință, ce colaborează la uniformizarea metodelor de testare și de evaluare a rezultatelor.
   Articolul 6
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data de 1 ianuarie 1989. Acestea informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Cu toate acestea, Spania și Republica Portugheză beneficiază de o perioadă suplimentară de trei ani pentru a se conforma prezentei directive.
   Articolul 7
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 18 iunie 1987.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. DE KEERSMAEKER

      (1)  JO L 206, 12.8.1977, p. 8.

      (2)  JO L 362, 31.12.1985, p. 8.

      (3)  JO L 101, 17.4.1986, p. 37.


title: Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 de modificare a Directivei 2006/87/CE de stabilire a cerințelor tehnice pentru navele de navigație interioară

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0137

Jurnalul Oficial L 389 , 30/12/2006 p. 0261 - 0263

		Directiva Parlamentului European și a Consiliuluidin 18 decembrie 2006de modificare a Directivei 2006/87/CE de stabilire a cerințelor tehnice pentru navele de navigație interioară(2006/137/CE)PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 71 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European,în urma consultării Comitetului Regiunilor,hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [1],întrucât:(1) Directiva 2006/87/CE [2] stabilește condiții armonizate pentru eliberarea certificatelor tehnice pentru navele de navigație interioară în cadrul întregii rețele de căi navigabile interioare ale Comunității.(2) Cerințele tehnice stabilite în anexele la Directiva 2006/87/CE includ cea mai mare parte a dispozițiilor prevăzute în Regulamentul privind controlul navelor pe Rin, în versiunea aprobată în 2004 de statele membre ale Comisiei centrale pentru navigația pe Rin (CCNR). Condițiile și cerințele tehnice pentru eliberarea certificatelor de navigație interioară în temeiul articolului 22 din Convenția revizuită pentru navigația pe Rin sunt actualizate periodic și sunt recunoscute a reflecta evoluțiile tehnologice actuale.(3) Pentru a preveni denaturarea concurenței și nivelurile variabile de siguranță, este oportun, în special în interesul promovării armonizării la nivel european, să se adopte cerințe tehnice echivalente pentru întreaga rețea europeană de căi navigabile și, prin urmare, să se actualizeze respectivele cerințe la intervale regulate, pentru a se menține această echivalență.(4) Directiva 2006/87/CE autorizează Comisia să adapteze aceste cerințe tehnice, având în vedere progresul tehnic și evoluția care decurge din activitatea altor organizații internaționale, în special a CCNR.(5) Este necesar ca aceste modificări să fie efectuate rapid, pentru a se asigura faptul că cerințele tehnice necesare pentru eliberarea certificatului comunitar de navigație interioară oferă un nivel de siguranță echivalent cu cel solicitat pentru eliberarea certificatului prevăzut la articolul 22 din Convenția revizuită privind navigația pe Rin.(6) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a Directivei 2006/87/CE ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei [3].(7) În special, Comisia ar trebui să fie împuternicită să stabilească condițiile în care se pot modifica cerințele tehnice și procedurile administrative stabilite în anexele la Directiva 2006/87/CE. Întrucât măsurile respective sunt de aplicare generală și sunt destinate să modifice elemente neesențiale din Directiva 2006/87/CE, acestea ar trebui să fie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.(8) Din motive de eficiență, termenele normale pentru procedura de reglementare cu control trebuie să fie ajustate pentru adoptarea unor asemenea măsuri de modificare a anexelor la Directiva 2006/87/CE.(9) Din motive de urgență, este necesar să se aplice procedura de urgență prevăzută la articolul 5a alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE pentru adoptarea oricărei modificări a anexelor la Directiva 2006/87/CE, pentru a ține seama de progresul tehnic sau de evoluția asociată care decurge din activitatea altor organizații internaționale, în special a CCNR, precum și pentru adoptarea cerințelor temporare.(10) Prin urmare, Directiva 2006/87/CE ar trebui modificată în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 2006/87/CE se modifică după cum urmează:1. La articolul 19 se adaugă următoarele alineate:"(3) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) și alineatul (5) litera (b), precum și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8.Perioadele prevăzute la articolul 5a alineatul (3) litera (c), alineatul (4) litera (b) și alineatul (4) litera (e) din Decizia 1999/468/CE se stabilesc la douăzeci și una de zile, cincisprezece zile și, respectiv, o lună.(4) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1), (2), (4) și (6), precum și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8."2. Articolul 20 se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 20Adaptarea anexelor și recomandări privind certificatele provizorii(1) Orice modificări care sunt necesare pentru a adapta anexele la prezenta directivă la progresul tehnic sau la evoluțiile în domeniu care decurg din activitatea unor organizații internaționale, în special a Comisiei centrale pentru navigația pe Rin (CCNR), pentru a garanta că cele două certificate menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (a) sunt eliberate pe baza unor cerințe tehnice care asigură un nivel echivalent de siguranță sau pentru a ține seama de situațiile menționate la articolul 5, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 19 alineatul (3). Din motive imperative de urgență, Comisia poate recurge la procedura de urgență menționată la articolul 19 alineatul (4).Aceste modificări trebuie efectuate rapid, pentru a garanta că cerințele tehnice necesare pentru eliberarea certificatului comunitar de navigație interioară recunoscut pentru navigația pe Rin oferă un nivel de siguranță echivalent cu cel necesar pentru eliberarea certificatului prevăzut la articolul 22 din Convenția revizuită privind navigația pe Rin.(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), Comisia adoptă omologările prevăzute la articolul 5 alineatul (2) în conformitate cu procedura menționată la articolul 19 alineatul (2).(3) Comisia decide cu privire la recomandările din partea Comitetului privind eliberarea certificatelor comunitare provizorii de navigație interioară în conformitate cu articolul 2.19 din anexa II."3. Anexa II se modifică după cum urmează:1. Articolul 1.06 se înlocuiește cu următorul text:"1.06Cerințe temporareCerințele temporare destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive prin completarea acesteia pot fi adoptate, în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 19 alineatul (4) din prezenta directivă, , atunci când este imperativ să se permită derogări de la dispozițiile prezentei directive sau să se permită efectuarea unor teste, în sensul adaptării la progresul tehnic a transportului pe căi navigabile interioare. Cerințele respective se publică și sunt valabile pe o perioadă de cel mult trei ani. Acestea intră în vigoare în același timp și se anulează în aceleași condiții în toate statele membre."2. Articolul 10.03a alineatul (5) se înlocuiește cu următorul text:"(5) Sistemele care difuzează cantități mai mici de apă trebuie să aibă o omologare în conformitate cu Rezoluția A 800 (19) a OMI sau un alt standard recunoscut. Astfel de recunoașteri, atunci când sunt destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 19 alineatul (3) din prezenta directivă. Omologarea se realizează de către o societate de clasificare autorizată sau de către o instituție de testare acreditată. Instituția de testare acreditată respectă standardul european privind cerințele generale pentru competența laboratoarelor de testări și etalonări (EN ISO/CEI 17025: 2000)."3. La articolul 10.03b, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) Agenți de stingerePentru protejarea sălilor mașinilor, a sălilor cazanelor și a sălii de pompe, pot fi utilizați următorii agenți de stingere în instalațiile de stingere a incendiilor instalate permanent:(a) CO2 (dioxid de carbon);(b) HFC 227 ea (heptafluorpropan);(c) IG-541 (52 % azot, 40 % argon, 8 % dioxid de carbon).Permisiunea de a folosi alți agenți de stingere, atunci când această permisiune este destinată modificării unor elemente neesențiale din prezenta directivă, se acordă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 19 alineatul (3) din prezenta directivă."Articolul 2(1) Statele membre care au căi navigabile interioare, astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2006/87/CE, adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive începând cu 30 decembrie 2008. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă. Comisia informează celelalte state membre în legătură cu aceasta.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre care dețin căi navigabile interioare, astfel cum se menționează la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2006/87/CE.Adoptată la Bruxelles, 18 decembrie 2006.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. Borrell FontellesPentru ConsiliuPreședinteleJ.-E. Enestam[1] Avizul Parlamentului European din 30 noiembrie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 18 decembrie 2006.[2] JO L 389, 30.12.2006, p. 1.[3] JO L 184, 17.7.1999, p. 23. Decizie modificată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p. 11).--------------------------------------------------


title: Directiva 2011/30/UE a Comisiei din 7 martie 2011 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii oxidului de fenbutatin ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               8.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 61/14

         DIRECTIVA 2011/30/UE A COMISIEI
   din 7 martie 2011
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii oxidului de fenbutatin ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele detaliate de punere în aplicare a etapei a treia a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă de substanțe active care urmează să fie evaluate, în vederea unei eventuale includeri a acestora în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă includea oxidul de fenbutatin.

               (2)

               În conformitate cu articolul 11e din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, notificatorul și-a retras sprijinul privind includerea substanței active respective în anexa I la Directiva 91/414/CEE în termen de două luni de la primirea proiectului de raport de evaluare. În consecință, Decizia 2008/934/CE a Comisiei din 5 decembrie 2008 privind neincluderea anumitor substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului, precum și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe (4) a fost adoptată privind neincluderea oxidului de fenbutatin.

               (3)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, notificatorul inițial (denumit în continuare „solicitantul”) a prezentat o nouă cerere solicitând aplicarea procedurii accelerate prevăzute la articolele 14-19 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (5).

               (4)

               Cererea a fost transmisă Belgiei, care fusese desemnată stat membru raportor prin Regulamentul (CE) nr. 451/2000. Perioada de timp pentru procedura accelerată a fost respectată. Specificațiile substanței active și utilizările indicate sunt identice cu cele care au făcut obiectul Deciziei 2008/934/CE. Cererea respectivă respectă, de asemenea, cerințele de fond și de procedură restante menționate la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008.

               (5)

               Belgia a evaluat datele suplimentare transmise de solicitant și a pregătit un raport suplimentar. Raportul respectiv a fost comunicat Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”) și Comisiei, la data de 1 decembrie 2009. Autoritatea a comunicat raportul suplimentar, pentru observații, celorlalte state membre și solicitantului și a transmis Comisiei observațiile primite. În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 și la cererea Comisiei, la 23 august 2010 (6), autoritatea și-a prezentat, în fața Comisiei, concluzia privind oxidul de fenbutatin. Proiectul de raport de evaluare, raportul suplimentar și concluzia autorității au fost reexaminate de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la data de 28 ianuarie 2011, sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind oxidul de fenbutatin.

               (6)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin oxid de fenbutatin pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de reexaminare al Comisiei. Prin urmare, este necesar să se includă oxidul de fenbutatin în anexa I, pentru a garanta că, în toate statele membre, autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă pot fi acordate în conformitate cu dispozițiile directivei respective.

               (7)

               Fără a aduce atingere acestei concluzii, este oportun să se obțină informații suplimentare privind anumite aspecte specifice. Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE prevede că includerea unei substanțe în anexa I poate fi supusă anumitor condiții. Prin urmare, este necesar să se solicite prezentarea de către solicitant a unor informații suplimentare pentru a confirma rezultatele evaluării riscului pe baza celor mai recente cunoștințe științifice, în ceea ce privește impuritatea vizată „oxid de bi[hidroxibi(2-metil-2-fenilpropil)staniu]” (SD 31723). Aceste informații trebuie să cuprindă următoarele puncte: potențial genotoxicologic, relevanță ecotoxicologică, precum și spectre, stabilitatea impurității pe timpul stocării și metode de analiză în produsele de protecție a plantelor.

               (8)

               Înainte de includerea unei substanțe active în anexa I, ar trebui acordat un termen rezonabil pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din această includere.

               (9)

               Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute în Directiva 91/414/CEE ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de un termen de șase luni de la includere pentru a reexamina autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin oxid de fenbutatin, în scopul de a garanta respectarea cerințelor stabilite în Directiva 91/414/CEE, în special articolul 13, precum și a condițiilor relevante prevăzute în anexa I. După caz, statele membre ar trebui să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să fie acordat un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut în anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme menționate în Directiva 91/414/CEE.

               (10)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a primei etape a programului de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (7) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Prin urmare, pentru a se evita noi dificultăți, pare necesară clarificarea obligațiilor statelor membre, în special a obligației de a verifica dacă titularul unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva menționată anterior. Totuși, această clarificare nu impune nicio altă obligație statelor membre sau titularilor autorizațiilor, în raport cu directivele de modificare a anexei I adoptate până în prezent.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (12)

               Decizia 2008/934/CE prevede neincluderea oxidului de fenbutatin și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță până la 31 decembrie 2011. Este necesar să se elimine rândul referitor la oxidul de fenbutatin din anexa la decizia respectivă.

               (13)

               Prin urmare, Decizia 2008/934/CE ar trebui modificată în consecință.

               (14)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Rândul referitor la oxidul de fenbutatin din anexa la Decizia 2008/934/CE se elimină.
   Articolul 3
   Statele membre adoptă și publică, până la 30 noiembrie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică actele respective de la 1 decembrie 2011.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere cu ocazia publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   (1)   Atunci când este necesar, statele membre modifică sau retrag, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin oxid de fenbutatin ca substanță activă până la 30 noiembrie 2011.
   Până la această dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile referitoare la oxidul de fenbutatin din anexa I la directiva respectivă, cu excepția celor din partea B a rubricii corespunzătoare acestei substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din aceasta.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de protecție a plantelor autorizat care conține oxid de fenbutatin, fie ca substanță activă unică, fie ca una dintr-o serie de substanțe active, toate fiind incluse în lista din anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 mai 2011 cel târziu, statele membre reevaluează produsul în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la directiva respectivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la directiva respectivă cu privire la oxidul de fenbutatin. Pe baza evaluării respective, statele membre determină dacă produsul îndeplinește condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acestei determinări, statele membre:

               (a)

               în cazul unui produs care conține oxid de fenbutatin ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, atunci când este necesar, până la 31 mai 2015 cel târziu; sau

               (b)

               în cazul unui produs care conține oxid de fenbutatin ca una dintr-o serie de substanțe active, modifică sau retrag autorizația, atunci când este necesar, până la 31 mai 2015 sau până la data stabilită pentru o astfel de modificare sau de retragere în directiva sau directivele respective care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, dacă ultima dată este ulterioară celei dintâi.

         Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare la data de 1 iunie 2011.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23.

      (4)  JO L 333, 11.12.2008, p. 11.

      (5)  JO L 15, 18.1.2008, p. 5.

      (6)  Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenbutatin oxide (Concluzia reexaminării inter pares a riscului utilizării ca pesticid a substanței active oxid de fenbutatin). EFSA Journal 2010; 8(9):1711. [73 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1711. Disponibil la adresa: www.efsa.europa.eu

      (7)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      ANEXĂ
      La sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE se adaugă următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Intrare în vigoare

                     Expirarea includerii

                     Dispoziții specifice

                     „338

                     Oxid de fenbutatin
                     Nr. CAS: 13356-08-6

                     Nr. CIPAC: 359

                     Oxid de bi[tri(2-metil-2-fenilpropil)-staniu]

                     ≥ 970 g/kg
                     Impurități:
                     Oxid de bi[hidroxibi(2-metil-2-fenilpropil)staniu] (SD 31723): maximum 3 g/kg

                     1 iunie 2011

                     31 mai 2021

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca acaricid în sere.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se ține seama de concluziile raportului de reexaminare privind oxidul de fenbutatin, în special apendicele I și II, în versiunea definitivă elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 28 ianuarie 2011.
                     În această evaluare generală, statele membre acordă o atenție deosebită:

                                 —

                                 specificațiilor tehnice privind conținutul de impurități;

                                 —

                                 nivelurilor de reziduuri în varietățile de tomate mici (tomate «cireșe»);

                                 —

                                 siguranței operatorilor. Condițiile de utilizare trebuie să specifice utilizarea de echipamente individuale de protecție adecvate, dacă este necesar;

                                 —

                                 riscului pentru organismele acvatice.

                           Condițiile de autorizare includ, acolo unde este cazul, măsuri de atenuare a riscurilor.
                     Statele membre în cauză solicită transmiterea unor informații care să confirme rezultatele evaluării riscului, pe baza celor mai recente cunoștințe științifice, în ceea ce privește impuritatea SD 31723. Aceste informații cuprind următoarele puncte:

                                 (a)

                                 potențialul genotoxicologic;

                                 (b)

                                 relevanța ecotoxicologică;

                                 (c)

                                 spectre, stabilitate pe timpul stocării și metode de analiză în cadrul formulării.

                           Statele membre în cauză se asigură că solicitantul transmite aceste informații de confirmare Comisiei până la 31 mai 2013.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de reexaminare.


title: Directiva 2004/112/CE a Comisiei din 13 decembrie 2004 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 95/50/CE a Consiliului privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoaseText cu relevanță pentru SEE.

text:
               07/Volumul 14

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               180

         32004L0112

               L 367/23

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DIRECTIVA 2004/112/CE A COMISIEI
   din 13 decembrie 2004
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 95/50/CE a Consiliului privind
   procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 95/50/CE a Consiliului din 6 octombrie 1995 privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase (1), în special articolul 9a,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 94/55/CE a Consiliului din 21 noiembrie 1994 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la transportul rutier de mărfuri periculoase (2) a stabilit norme unitare pentru transportul mărfurilor periculoase în Comunitate.

               (2)

               Anexele la Directiva 95/50/CE sunt corelate cu anexele la Directiva 94/55/CE. Adaptarea la progresul științific și tehnic a anexelor la Directiva 94/55/CE ar putea produce efecte asupra anexelor la Directiva 95/50/CE.

               (3)

               Pentru a ține seama de Directiva 2003/28/CE a Comisiei din 7 aprilie 2003 de adaptare pentru a patra oară la progresul tehnic a Directivei 94/55/CE de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la transportul rutier de mărfuri periculoase, anexele la Directiva 95/50/CE ar trebui să fie modificate.

               (4)

               Măsurile prevăzute prin prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru transportul de mărfuri periculoase instituit prin Directiva 94/55/CE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 95/50/CE se modifică după cum urmează:
   Anexele I, II și III se înlocuiesc cu anexele I, II și III la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de un an de la data publicării acesteia. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor acte și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 2004.

            Pentru Comisie

         Jacques BARROT

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 249, 17.10.1995, p. 35. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 168, 23.6.2001, p. 23).

      (2)  JO L 319, 12.12.1994, p. 7. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/28/CE a Comisiei (JO L 90, 8.4.2003, p. 45).

      ANEXA I

      ANEXA II
      ÎNCĂLCĂRI ALE NORMELOR
      În sensul prezentei directive, lista prezentată în continuare, care nu este exhaustivă și care cuprinde trei categorii de riscuri (categoria I incluzând riscurile cele mai grave), oferă o orientare pentru ceea ce trebuie să se considere încălcare a normelor.
      Determinarea categoriei corespunzătoare de risc trebuie să se efectueze ținând seama de împrejurările speciale și să fie lăsată la discreția autorității/inspectorului care efectuează controlul rutier.
      Nerespectări ale normelor care nu sunt enumerate la categoriile de risc se clasifică în conformitate cu descrierea categoriilor.
      În cazul în care se constată mai multe încălcări ale normelor la o unitate de transport, se aplică doar categoria de risc cea mai gravă (astfel cum se indică la punctul 39 din anexa I la prezenta directivă) pentru întocmirea raportului (anexa III la prezenta directivă).
      1.   Categoria I de risc
      În cazul în care nerespectarea dispozițiilor ADR relevante determină un risc ridicat de deces, vătămare personală gravă sau daune importante asupra mediului, în mod normal, se iau imediat măsuri corective corespunzătoare, cum ar fi imobilizarea vehiculului.
      Constituie nerespectări ale normelor următoarele:

                  1.

                  Transportul mărfurilor periculoase interzise la transport

                  2.

                  Scurgerea substanțelor periculoase

                  3.

                  Utilizarea unui mod de transport interzis sau a unui mijloc de transport necorespunzător

                  4.

                  Transportul în vrac într-un container care nu este în bună stare din punct de vedere structural

                  5.

                  Transportul cu un vehicul fără certificat de omologare adecvat

                  6.

                  Vehiculul care nu mai respectă standardele de omologare și prezintă un pericol imediat (dacă această condiție nu este îndeplinită, nerespectarea se regăsește la categoria de risc II)

                  7.

                  Utilizarea de ambalaje neomologate

                  8.

                  Ambalaje care nu sunt conforme cu instrucțiunile de ambalare aplicabile

                  9.

                  Nerespectarea dispozițiilor speciale referitoare la ambalarea în comun a încărcăturilor mixte

                  10.

                  Nerespectarea normelor care reglementează fixarea și stivuirea încărcăturii

                  11.

                  Nerespectarea normelor care reglementează încărcăturile mixte de ambalaje

                  12.

                  Nerespectarea limitelor admise de umplere a cisternelor sau a ambalajelor

                  13.

                  Nerespectarea dispozițiilor de limitare a cantităților transportate cu o unitate de transport

                  14.

                  Transportul de mărfuri periculoase fără indicarea prezenței acestora (de ex. documente, marcajul și etichetarea ambalajelor, placardarea și marcarea vehiculului)

                  15.

                  Transportul fără placardarea și marcarea vehiculului

                  16.

                  Absența informațiilor referitoare la substanța transportată care să permită determinarea unei încălcări a normelor de categoria I de risc (de exemplu număr ONU, denumirea corespunzătoare a încărcăturii, grupa de ambalare)

                  17.

                  Conducătorul auto nu deține un certificat de formare profesională valabil

                  18.

                  Utilizarea focului sau a unei lămpi neprotejate

                  19.

                  Nerespectarea interdicției de fumat.

            2.   Categoria II de risc
      În cazul în care nerespectarea dispozițiilor ADR relevante generează un risc de vătămare personală sau de daune asupra mediului, această nerespectare a normelor ar trebui să ducă în mod normal la adoptarea de măsuri corective corespunzătoare, precum obligația remedierii la locul controlului, în cazul în care acest lucru este posibil și oportun, dar până la definitivarea operației de transport în curs.
      Constituie nerespectări ale normelor următoarele:

                  1.

                  Unitatea de transport are mai mult de o remorcă/semiremorcă

                  2.

                  Vehiculul nu mai respectă standardele de omologare, dar nu prezintă un pericol imediat

                  3.

                  La bordul vehiculului nu există extinctoare funcționale conform cerințelor; extinctorul poate fi considerat ca fiind funcțional în cazul în care lipsesc doar sigiliul prescris și/sau termenul de valabilitate; cu toate acestea, acest lucru nu este valabil în cazul în care extinctorul este în mod evident inutilizabil, de ex. manometrul este la zero.

                  4.

                  La bordul vehiculului nu există echipamentele prevăzute în ADR sau în instrucțiunile scrise.

                  5.

                  Datele referitoare la încercare și inspecție și cele referitoare la durata de utilizare a ambalajelor, a IBC-urilor sau a ambalajelor mari nu sunt respectate

                  6.

                  Transportul de mărfuri în ambalaje, IBC-uri sau ambalaje mari deteriorate sau de ambalaje goale, necurățate și deteriorate

                  7.

                  Transportul de mărfuri ambalate într-un container care nu este utilizabil din punct de vedere structural

                  8.

                  Cisterne/containere cisternă (inclusiv cele goale și necurățate) care nu sunt închise corespunzător

                  9.

                  Transportul de ambalaje combinate, cu un supraambalaj care nu este închis corespunzător

                  10.

                  Etichetarea, marcarea și placardarea necorespunzătoare

                  11.

                  Lipsa instrucțiunilor scrise în conformitate cu ADR sau existența instrucțiunilor scrise care nu corespund mărfurilor transportate

                  12.

                  Supravegherea sau parcarea improprie a vehiculului.

            3.   Categoria III de risc
      În cazul în care nerespectarea dispozițiilor relevante generează un risc redus de vătămare personală sau de daune asupra mediului și dacă nu este necesară adoptarea de măsuri corective corespunzătoare pe loc, acestea putând să fie aplicate la o dată ulterioară la întreprindere.
      Constituie nerespectări ale normelor următoarele:

                  1.

                  Dimensiunile plăcilor sau etichetelor sau dimensiunile literelor, cifrelor sau simbolurilor de pe plăci sau etichete nu respectă normele

                  2.

                  Absența în documentele de transport a unor informații diferite de cele enunțate la categoria de risc I punctul 16

                  3.

                  Certificatul de formare al conducătorului auto nu se află la bordul vehiculului, dar există dovezi că acesta deține un astfel de certificat.

      ANEXA III
      MODEL DE FORMULAR STANDARD PENTRU RAPORTUL CARE URMEAZĂ SĂ FIE TRIMIS COMISIEI CU PRIVIRE LA ÎNCĂLCĂRI ALE NORMELOR ȘI SANCȚIUNI