title: Directiva 2010/1/UE a Comisiei din 8 ianuarie 2010 de modificare a anexelor II, III și IV la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate

text:
               12.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 7/17

         DIRECTIVA 2010/1/UE A COMISIEI
   din 8 ianuarie 2010
   de modificare a anexelor II, III și IV la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (1), în special articolul 14 paragraful al doilea literele (c) și (d),
   după consultarea statelor membre în cauză,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2000/29/CE prevede ca anumite zone să fie recunoscute ca fiind zone protejate.

               (2)

               Prin Regulamentul (CE) nr. 690/2008 al Comisiei din 4 iulie 2008 de identificare a zonelor comunitare protejate, expuse la anumite riscuri fitosanitare (2), anumite părți ale regiunii Veneto din Italia au fost recunoscute ca fiind zone protejate de organismul dăunător Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. până la 31 martie 2010.

               (3)

               Ca urmare a observațiilor referitoare la prezența respectivului organism dăunător în anumite părți ale regiunii Veneto, efectuate de Comisie în cursul unei inspecții în Italia între 31 august 2009 și 11 septembrie 2009, Italia a informat Comisia, la data de 23 octombrie 2009, cu privire la rezultatele ultimei inspecții efectuate în regiunea Veneto, în septembrie și octombrie 2009, în vederea verificării situației prezenței respectivului organism dăunător. Rezultatele acestei ultime inspecții arată că în provincia Veneția există 14 locuri în care respectivul organism dăunător a apărut de-a lungul unei perioade care include cel puțin ultimii trei ani succesivi, în pofida măsurilor de eradicare luate de autoritățile italiene. În consecință, respectivele măsuri s-au dovedit ineficiente.

               (4)

               Rezultatele ultimei inspecții au fost discutate în cursul întâlnirii Comitetului fitosanitar permanent, care a avut loc la 19-20 octombrie 2009. S-a concluzionat că Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. trebuie considerat ca fiind stabilit în provincia Veneția. Prin urmare, această provincie ar trebui să nu mai fie inclusă în listele din anexele II, III și IV la Directiva 2000/29/CE ca zone protejate de respectivul organism dăunător.

               (5)

               Conform legislației elvețiene privind protecția plantelor, cantoanele Fribourg și Vaud din Elveția nu mai sunt recunoscute, începând cu 15 noiembrie 2009, ca fiind zone protejate de Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. Prin urmare, derogarea prin care sunt permise, în temeiul unor cerințe speciale, anumite importuri din regiunile respective în anumite zone protejate ar trebui eliminată, iar partea B a anexei IV la Directiva 2000/29/CE ar trebui modificată în consecință.

               (6)

               Prin urmare, anexele II, III și IV la Directiva 2000/29/CE ar trebui modificate în consecință.

               (7)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului fitosanitar permanent,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexele II, III și IV la Directiva 2000/29/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Transpunere
   Statele membre adoptă și publică, până la 28 februarie 2010, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 martie 2010.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 8 ianuarie 2010.

            Pentru Comisie

         José Manuel BARROSO

            Președintele

      (1)  JO L 169, 10.7.2000, p. 1.

      (2)  JO L 193, 22.7.2008, p. 1.

      ANEXĂ
      Anexele II, III și IV la Directiva 2000/29/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  În anexa II partea B litera (b) punctul 2, textul din a treia coloană, „Zona (zonele) protejată(e)”, se înlocuiește cu următorul text:
                  „E, EE, F (Corsica), IRL, I [Abruzzo, Apúlia, Basilicata, Calabria, Campania, Emilia-Romagna (provinciile Parma și Piacenza); Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Liguria, Lombardia (cu excepția provinciei Mantua), Marche, Molise, Piemonte, Sardinia, Sicilia, Toscana, Umbria, Valle d’Aosta, Veneto (cu excepția provinciilor Rovigo și Veneția, a localităților Castelbaldo, Barbona, Boara Pisani, Masi, Piacenza d’Adige, S. Urbano, Vescovana din provincia Padova și a zonei situate la sud de autostrada A4 din provincia Verona], LV, LT, P, SI (cu excepția regiunilor Gorenjska, Koroška, Maribor și Notranjska), SK [cu excepția localităților Blahová, Horné Mýto și Okoč (districtul Dunajská Streda), Hronovce și Hronské Kľačany (districtul Levice), Málinec (districtul Poltár), Hrhov (districtul Rožňava), Veľké Ripňany (districtul Topoľčany), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše și Zatín (districtul Trebišov)], FI, UK (Irlanda de Nord, Insula Man și Insulele Anglo-Normande).”

                  2.

                  Partea B a anexei III se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              la punctul 1, textul din a doua coloană, „Zona (zonele) protejată(e)”, se înlocuiește cu următorul text:
                              „E, EE, F (Corsica), IRL, I [Abruzzo, Apúlia, Basilicata, Calabria, Campania, Emilia-Romagna (provinciile Parma și Piacenza); Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Liguria, Lombardia (cu excepția provinciei Mantua), Marche, Molise, Piemonte, Sardinia, Sicilia, Toscana, Umbria, Valle d’Aosta, Veneto (cu excepția provinciilor Rovigo și Veneția, a localităților Castelbaldo, Barbona, Boara Pisani, Masi, Piacenza d’Adige, S. Urbano, Vescovana din provincia Padova și a zonei situate la sud de autostrada A4 din provincia Verona], LV, LT, P, SI (cu excepția regiunilor Gorenjska, Koroška, Maribor și Notranjska), SK [cu excepția localităților Blahová, Horné Mýto și Okoč (districtul Dunajská Streda), Hronovce și Hronské Kľačany (districtul Levice), Málinec (districtul Poltár), Hrhov (districtul Rožňava), Veľké Ripňany (districtul Topoľčany), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše și Zatín (districtul Trebišov)], FI, UK (Irlanda de Nord, Insula Man și Insulele Anglo-Normande).”;

                              (b)

                              la punctul 2, textul din a doua coloană, „Zona (zonele) protejată(e)”, se înlocuiește cu următorul text:
                              „E, EE, F (Corsica), IRL, I [Abruzzo, Apúlia, Basilicata, Calabria, Campania, Emilia-Romagna (provinciile Parma și Piacenza); Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Liguria, Lombardia (cu excepția provinciei Mantua), Marche, Molise, Piemonte, Sardinia, Sicilia, Toscana, Umbria, Valle d’Aosta, Veneto (cu excepția provinciilor Rovigo și Veneția, a localităților Castelbaldo, Barbona, Boara Pisani, Masi, Piacenza d’Adige, S. Urbano, Vescovana din provincia Padova și a zonei situate la sud de autostrada A4 din provincia Verona], LV, LT, P, SI (cu excepția regiunilor Gorenjska, Koroška, Maribor și Notranjska), SK [cu excepția localităților Blahová, Horné Mýto și Okoč (districtul Dunajská Streda), Hronovce și Hronské Kľačany (districtul Levice), Málinec (districtul Poltár), Hrhov (districtul Rožňava), Veľké Ripňany (districtul Topoľčany), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše și Zatín (districtul Trebišov)], FI, UK (Irlanda de Nord, Insula Man și Insulele Anglo-Normande).”

                  3.

                  Partea B a anexei IV se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              punctul 21 se modifică după cum urmează:

                                          (i)

                                          în a doua coloană, „Cerințe speciale”, litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

                                                      „(c)

                                                      plantele sunt originare din cantonul Valais al Elveției; sau”;

                                          (ii)

                                          textul din a treia coloană, „Zona (zonele) protejată(e)”, se înlocuiește cu următorul text:
                                          „E, EE, F (Corsica), IRL, I [Abruzzo, Apúlia, Basilicata, Calabria, Campania, Emilia-Romagna (provinciile Parma și Piacenza); Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Liguria, Lombardia (cu excepția provinciei Mantua), Marche, Molise, Piemonte, Sardinia, Sicilia, Toscana, Umbria, Valle d’Aosta, Veneto (cu excepția provinciilor Rovigo și Veneția, a localităților Castelbaldo, Barbona, Boara Pisani, Masi, Piacenza d’Adige, S. Urbano, Vescovana din provincia Padova și a zonei situate la sud de autostrada A4 din provincia Verona], LV, LT, P, SI (cu excepția regiunilor Gorenjska, Koroška, Maribor și Notranjska), SK [cu excepția localităților Blahová, Horné Mýto și Okoč (districtul Dunajská Streda), Hronovce și Hronské Kľačany (districtul Levice), Málinec (districtul Poltár), Hrhov (districtul Rožňava), Veľké Ripňany (districtul Topoľčany), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše și Zatín (districtul Trebišov)], FI, UK (Irlanda de Nord, Insula Man și Insulele Anglo-Normande).”;

                              (b)

                              punctul 21.3 se modifică după cum urmează:

                                          (i)

                                          în a doua coloană, „Cerințe speciale”, litera (b) se înlocuiește cu următorul text:

                                                      „(b)

                                                      originare din cantonul Valais al Elveției; sau”;

                                          (ii)

                                          textul din a treia coloană, „Zona (zonele) protejată(e)”, se înlocuiește cu următorul text:
                                          „E, EE, F (Corsica), IRL, I [Abruzzo, Apúlia, Basilicata, Calabria, Campania, Emilia-Romagna (provinciile Parma și Piacenza); Friuli-Venezia Giulia, Lazio, Lazio, Liguria, Lombardia (cu excepția provinciei Mantua), Marche, Molise, Piemonte, Sardinia, Sicilia, Toscana, Umbria, Valle d’Aosta, Veneto (cu excepția provinciilor Rovigo și Veneția, a localităților Castelbaldo, Barbona, Boara Pisani, Masi, Piacenza d’Adige, S. Urbano, Vescovana din provincia Padova și a zonei situate la sud de autostrada A4 din provincia Verona], LV, LT, P, SI (cu excepția regiunilor Gorenjska, Koroška, Maribor și Notranjska), SK [cu excepția localităților Blahová, Horné Mýto și Okoč (districtul Dunajská Streda), Hronovce și Hronské Kľačany (districtul Levice), Málinec (districtul Poltár), Hrhov (districtul Rožňava), Veľké Ripňany (districtul Topoľčany), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše și Zatín (districtul Trebišov)], FI, UK (Irlanda de Nord, Insula Man și Insulele Anglo-Normande).”


title: Directiva 2013/56/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2013 de modificare a Directivei 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori, în ceea ce privește introducerea pe piață a bateriilor și acumulatorilor portabili care conțin cadmiu și sunt destinați utilizării în uneltele electrice fără fir și a bateriilor tip „nasture” cu conținut redus de mercur, și de abrogare a Deciziei 2009/603/CE a Comisiei  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               10.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 329/5

         DIRECTIVA 2013/56/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 20 noiembrie 2013
   de modificare a Directivei 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori, în ceea ce privește introducerea pe piață a bateriilor și acumulatorilor portabili care conțin cadmiu și sunt destinați utilizării în uneltele electrice fără fir și a bateriilor tip „nasture” cu conținut redus de mercur, și de abrogare a Deciziei 2009/603/CE a Comisiei
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3) interzice introducerea pe piață a bateriilor și acumulatorilor portabili, inclusiv cei integrați în aparate, care conțin cadmiu într-o proporție mai mare de 0,002 % din greutate. Cu toate acestea, bateriile și acumulatorii portabili destinați utilizării în uneltele electrice fără fir sunt exceptați de la interdicția respectivă.

               (2)

               Comisia a revizuit exceptarea respectivă în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2006/66/CE.

               (3)

               Revizuirea respectivă a condus la concluzia că, pentru a diminua treptat cantitatea de cadmiu eliminată în mediu, interzicerea folosirii cadmiului ar trebui să fie extinsă la bateriile și acumulatorii portabili destinați utilizării în uneltele electrice fără fir, deoarece pe piață sunt disponibili înlocuitori adecvați fără cadmiu pentru asemenea utilizări, și anume tehnologii pentru baterii pe bază de hidrură de nichel și ioni de litiu.

               (4)

               Derogarea existentă pentru bateriile și acumulatorii portabili destinați utilizării în uneltele electrice fără fir ar trebui să se aplice în continuare până la 31 decembrie 2016, pentru a permite întreprinderilor din domeniul reciclării și consumatorilor din întregul lanț de creare a valorii economice să continue adaptarea la tehnologiile alternative relevante în toate regiunile Uniunii într-o manieră uniformă.

               (5)

               Directiva 2006/66/CE interzice introducerea pe piață a oricăror baterii sau acumulatori, încorporați sau nu în aparate, care conțin mercur într-o proporție mai mare de 0,0005 % din greutate. Cu toate acestea, bateriile tip „nasture” cu un conținut de mercur de maximum 2 % din greutate sunt exceptate de la această interdicție. Piața bateriilor tip „nasture” a Uniunii se află deja într-o fază de trecere spre baterii tip „nasture” fără mercur. Ar trebui, prin urmare, să se interzică comercializarea bateriilor tip „nasture” care conțin mercur într-o proporție mai mare de 0,0005 % din greutate.

               (6)

               Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, este necesară alinierea competențelor conferite Comisiei în temeiul Directivei 2006/66/CE la articolele 290 și 291 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

               (7)

               Pentru a completa sau modifica Directiva 2006/66/CE, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește criteriile pentru evaluarea condițiilor echivalente de tratare și reciclare în afara Uniunii, indicarea capacității pe etichetele bateriilor și ale acumulatorilor portabili și auto și derogările de la cerințele de etichetare. Este deosebit de important ca în cursul lucrărilor pregătitoare Comisia să realizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, în timp util și în mod adecvat a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.

               (8)

               Ori de câte ori este cazul, formatul și cerințele referitoare la înregistrarea producătorilor ar trebui să fie coerente cu formatul și normele de înregistrare stabilite în temeiul articolului 16 alineatul (3) și al părții A din anexa X la Directiva 2012/19/UE a Parlamentului European și a Consiliului (4).

               (9)

               Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a Directivei 2006/66/CE, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei în ceea ce privește măsurile tranzitorii referitoare la ratele minime de colectare, o metodologie comună pentru calcularea vânzărilor anuale de baterii și acumulatori portabili către utilizatorii finali, norme detaliate privind calculul nivelurilor de eficiență a reciclării, precum și un chestionar sau o schiță pentru rapoartele naționale de implementare. Aceste competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (5).

               (10)

               Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6) a fost abrogată de Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7), cu efect de la 12 decembrie 2010.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 2006/66/CE ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 2006/66/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 4 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(2)   Interdicția prevăzută la alineatul (1) litera (a) nu se aplică bateriilor tip «nasture» cu un conținut de mercur de maximum 2 % din greutate înainte de 1 octombrie 2015.”;

                           (b)

                           la alineatul (3), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(c)

                                       unelte electrice fără fir; această exceptare privind uneltele electrice fără fir se aplică până la 31 decembrie 2016.”;

                           (c)

                           alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(4)   În ceea ce privește bateriile tip «nasture» pentru proteze auditive, Comisia continuă să evalueze exceptarea menționată la alineatul (2) și raportează Parlamentului European și Consiliului cu privire la disponibilitatea bateriilor tip «nasture» pentru proteze auditive care sunt conforme cu alineatul (1) litera (a) cel târziu până la 1 octombrie 2014. În cazurile justificate prin lipsa disponibilității bateriilor tip «nasture» pentru proteze auditive care sunt conforme cu alineatul (1) litera (a), Comisia își însoțește raportul de o propunere corespunzătoare în vederea extinderii exceptării menționate la alineatul (2) cu privire la bateriile tip «nasture» pentru proteze auditive.”

               2.

               La articolul 6, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Bateriile și acumulatorii care nu îndeplinesc cerințele prezentei directive, dar care au fost introduși pe piață în mod legal înainte de datele de aplicare a interdicțiilor respective menționate la articolul 4, pot fi comercializați în continuare până la epuizarea stocurilor.”

               3.

               La articolul 10, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
               „(4)   Comisia poate stabili, prin acte de punere în aplicare, măsuri tranzitorii pentru a soluționa dificultățile cu care se confruntă un stat membru în ceea ce privește satisfacerea cerințelor de la alineatul (2) ca urmare a unor circumstanțe naționale specifice. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 24 alineatul (2).
               Pentru a asigura aplicarea uniformă a prezentului articol, Comisia stabilește, prin acte de punere în aplicare, o metodologie comună pentru calcularea vânzărilor anuale de baterii și acumulatori portabili către utilizatorii finali până la 26 septembrie 2007. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 24 alineatul (2).”

               4.

               Articolul 11 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 11
               Îndepărtarea deșeurilor de baterii și acumulatori
               Statele membre se asigură că producătorii proiectează aparatele astfel încât deșeurile de baterii și acumulatori să poată fi înlăturate cu ușurință. În cazul în care acestea nu pot fi înlăturate cu ușurință de utilizatorul final, statele membre se asigură că producătorii proiectează aparatele astfel încât deșeurile de baterii și acumulatori să poată fi înlăturate cu ușurință de personal calificat care este independent de producător. Aparatele în care sunt încorporate baterii și acumulatori sunt însoțite de instrucțiuni în care se arată cum pot fi îndepărtate în siguranță de utilizatorul final sau de personal calificat independent. După caz, instrucțiunile informează, de asemenea, utilizatorul final cu privire la tipurile de baterii sau de acumulatori încorporat în aparat.
               Dispozițiile prevăzute la primul paragraf nu se aplică atunci când, din motive de siguranță, de performanță, medicale sau de integritate a datelor, continuitatea alimentării cu energie este indispensabilă și este nevoie de o conectare permanentă între aparat și baterie sau acumulator.”

               5.

               La articolul 12, alineatul (6) se înlocuiește cu următorul text:
               „(6)   Comisia adoptă, prin acte de punere în aplicare, norme detaliate privind calculul nivelurilor de eficiență a reciclării până la 26 martie 2010. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 24 alineatul (2).”

               6.

               La articolul 12, alineatul (7) se elimină.

               7.

               La articolul 15, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 23a în vederea stabilirii de norme detaliate pentru completarea prevederilor alineatului (2) de la prezentul articol, în special criterii pentru evaluarea condițiilor echivalente menționate la alineatul respectiv.”

               8.

               Articolul 17 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 17
               Înregistrare
               Statele membre se asigură că fiecare producător este înregistrat. Înregistrarea se supune acelorași cerințe procedurale în fiecare stat membru în conformitate cu anexa IV.”

               9.

               La articolul 18, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Statele membre fac publice proiectele de măsuri de exceptare menționate la alineatul (1) și motivele care stau la baza propunerii acestora și le notifică Comisiei și celorlalte state membre.”

               10.

               Articolul 21 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(2)   Statele membre se asigură că, până la 26 septembrie 2009, capacitatea tuturor bateriilor și acumulatorilor portabili și auto este indicată pe acestea în mod vizibil, lizibil și de neșters. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 23a în vederea stabilirii de norme detaliate pentru completarea acestei cerințe, inclusiv metode armonizate de determinare a capacității și a utilizării adecvate până la 26 martie 2009.”;

                           (b)

                           alineatul (7) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(7)   Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 23a în vederea acordării de derogări de la cerințele de etichetare stabilite în prezentul articol. Ca parte a pregătirii actelor delegate respective, Comisia consultă părțile interesate relevante, în special producătorii, colectorii, reciclatorii, operatorii de tratare, organizațiile de protecție a mediului, organizațiile consumatorilor și asociațiile lucrătorilor.”

               11.

               La articolul 22, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Rapoartele sunt elaborate pe baza unui chestionar sau a unei schițe. Comisia stabilește, prin acte de punere în aplicare, chestionarul sau schița pentru rapoartele respective. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 24 alineatul (2). Chestionarul sau schița se transmite statelor membre cu șase luni înainte de începutul primei perioade de raportare.”

               12.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 23a
               Exercitarea delegării de competențe
               (1)   Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
               (2)   Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 15 alineatul (3) și la articolul 21 alineatele (2) și (7) se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 30 decembrie 2013. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește în mod tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun unei astfel de prelungiri cel târziu cu trei luni înainte de sfârșitul fiecărei perioade.
               (3)   Delegarea de competențe menționată la articolul 15 alineatul (3) și la articolul 21 alineatele (2) și (7) poate fi revocată în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua următoare datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
               (4)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
               (5)   Un act delegat adoptat în temeiul articolului 15 alineatul (3) și al articolului 21 alineatele (2) și (7) intră în vigoare numai dacă nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea respectivului act către Parlamentul European și Consiliu sau dacă, înaintea expirării termenului respectiv, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.”

               13.

               Articolul 24 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 24
               Procedura comitetului
               (1)   Comisia este asistată de comitetul instituit prin articolul 39 din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (8). Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și a Consiliului (9).
               (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
               În cazul în care comitetul nu emite un aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) paragraful al treilea din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

                  (8)  Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 312, 22.11.2008, p. 3)."

                  (9)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).”"

               14.

               Se introduce următoarea anexă:

                  „ANEXA IV
                  Cerințe procedurale pentru înregistrare
                  1.   Cerințe pentru înregistrare
                  Înregistrarea producătorilor de baterii și acumulatori se face la autoritățile naționale sau la organizațiile naționale competente în materie de responsabilitate a producătorilor autorizate de statele membre (denumite în continuare «organisme de înregistrare»), fie în format tipărit, fie în format electronic.
                  Procedura de înregistrare poate să facă parte dintr-o altă procedură de înregistrare a producătorilor.
                  Producătorii de baterii și acumulatori se înregistrează doar o singură dată într-un stat membru pe piața căruia introduc baterii și acumulatori pentru prima dată cu titlu profesional și, cu această ocazie, li se furnizează un număr de înregistrare.
                  2.   Informații furnizate de către producători
                  Producătorii de baterii și acumulatori furnizează organismelor de înregistrare următoarele informații:

                              (i)

                              denumirea producătorului și denumirea comercială a acestuia (după caz) sub care își desfășoară activitatea în respectivul stat membru;

                              (ii)

                              adresa (adresele) producătorului: codul poștal și localitatea, denumirea străzii și numărul, țara, URL, numărul de telefon, numele unei persoane de contact, numărul de fax și adresa de e-mail ale producătorului, dacă este cazul;

                              (iii)

                              precizări cu privire la tipurile de baterii și acumulatori introduși pe piață de producător: baterii și acumulatori portabili, baterii și acumulatori industriali sau baterii și acumulatori auto;

                              (iv)

                              informații cu privire la modul în care producătorul își îndeplinește obligațiile: printr-un sistem individual sau colectiv;

                              (v)

                              data cererii de înregistrare;

                              (vi)

                              codul național de identificare a producătorului, inclusiv numărul european de identificare fiscală sau numărul național de identificare fiscală al producătorului (opțional);

                              (vii)

                              o declarație prin care se precizează că informațiile furnizate sunt adevărate.

                        În cadrul procedurii de înregistrare menționate la punctul 1 al doilea paragraf, producătorii de baterii și acumulatori nu sunt obligați să furnizeze nicio altă informație în afara celor specificate la punctul 2 literele (i)-(vii).
                  3.   Taxe de înregistrare
                  Organismele de înregistrare pot să prevadă aplicarea unor taxe de înregistrare numai în cazul în care acestea sunt bazate pe costuri și sunt proporționale.
                  Organismele de înregistrare care prevăd aplicarea de taxe de înregistrare informează autoritățile naționale competente cu privire la metodologia de calculare a costurilor în ceea ce privește taxele.
                  4.   Modificarea datelor de înregistrare
                  Statele membre se asigură că, în cazul modificării datelor furnizate de producători în conformitate cu punctul 2 literele (i)-(vii), aceștia informează în acest sens organismul de înregistrare relevant în termen de maximum o lună de la data modificării.
                  5.   Radierea
                  În cazul în care producătorii își pierd calitatea de producători într-un stat membru, aceștia solicită radierea din evidențe, informând în acest sens organismul de înregistrare.”

         Articolul 2
   Abrogarea Deciziei 2009/603/CE a Comisiei
   Decizia 2009/603/CE a Comisiei (10) se abrogă cu efect de la 1 iulie 2015.
   Articolul 3
   Transpunere
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 din prezenta directivă până la 1 iulie 2015. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor dispoziții.
   (2)   Atunci când statele membre adoptă actele respective, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (3)   Comisiei îi este comunicat de statele membre textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 20 noiembrie 2013.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. LEŠKEVIČIUS

      (1)  JO C 229, 31.7.2012, p. 140.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 10 octombrie 2013 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 15 noiembrie 2013.

      (3)  Directiva 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 septembrie 2006 privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori și de abrogare a Directivei 91/157/CEE (JO L 266, 26.9.2006, p. 1).

      (4)  Directiva 2012/19/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 iulie 2012 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (DEEE) (JO L 197, 24.7.2012, p. 38).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).

      (6)  Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (JO L 114, 27.4.2006, p. 9).

      (7)  Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 312, 22.11.2008, p. 3).

      (10)  Decizia 2009/603/CE a Comisiei din 5 august 2009 de instituire a cerințelor pentru înregistrarea producătorilor de baterii și acumulatori în conformitate cu Directiva 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 206, 8.8.2009, p. 13).


title: Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 299/25

      DIRECTIVA 2008/95/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 22 octombrie 2008
   de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (3) a fost modificată în ceea ce privește conținutul acesteia (4). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice directiva menționată.

               (2)

               Legislațiile care se aplicau mărcilor în statele membre înaintea intrării in vigoare a Directivei 89/104/CEE cuprindeau neconcordanțe care puteau împiedica libera circulație a mărfurilor și libera prestare a serviciilor și puteau denatura concurența pe piața comună. Apropierea acestor legislații era, prin urmare, necesară pentru asigurarea bunei funcționări a pieței interne.

               (3)

               Este important să nu fie ignorate soluțiile și avantajele pe care sistemul mărcii comunitare îl poate oferi întreprinderilor care doresc să dobândească mărci.

               (4)

               Nu se impune o apropiere totală a legislațiilor statelor membre în domeniul mărcilor. Este suficient să se limiteze apropierea la dispozițiile naționale care au incidența cea mai directă asupra funcționării pieței interne.

               (5)

               Prezenta directivă nu ar trebui să priveze statele membre de dreptul de a continua să protejeze mărcile dobândite prin utilizare, însă ar trebui să reglementeze numai raporturile lor cu mărcile dobândite prin înregistrare.

               (6)

               Statele membre ar trebui să păstreze, de asemenea, libertatea de a stabili dispozițiile de procedură privind înregistrarea, decăderea din drepturi sau nulitatea mărcilor dobândite prin înregistrare. Este de competența lor, de exemplu, să stabilească forma procedurilor de înregistrare și de nulitate, să decidă dacă drepturile anterioare trebuie invocate în procedura de înregistrare sau în procedura de nulitate sau în ambele ori, mai mult, în cazul în care drepturile anterioare pot fi invocate în procedura de înregistrare, să prevadă o procedură de opoziție sau o examinare din oficiu sau ambele. Statele membre ar trebui să păstreze posibilitatea de a stabili efectele decăderii din drepturi sau ale nulității mărcilor.

               (7)

               Prezenta directivă nu ar trebui să excludă aplicarea, în privința mărcilor, a dispozițiilor legislative ale statelor membre, altele decât dreptul mărcilor, cum ar fi dispozițiile cu privire la concurența neloială, la răspunderea civilă sau la protecția consumatorilor.

               (8)

               Atingerea obiectivelor urmărite prin această apropiere presupune ca dobândirea și păstrarea dreptului la marca înregistrată să fie în principiu subordonate, în toate statele membre, acelorași condiții. În acest scop, este oportun să se stabilească o listă exemplificativă de semne care pot constitui o marcă, dacă sunt potrivite să distingă produsele sau serviciile unei întreprinderi de cele ale altor întreprinderi. Motivele de refuz sau de nulitate privind marca în sine, de exemplu absența caracterului distinctiv, sau privind conflictele dintre marcă și drepturile anterioare ar trebui să fie enumerate exhaustiv, chiar dacă unele dintre aceste motive sunt enumerate cu titlu facultativ pentru statele membre, care pot deci să mențină sau să introducă în legislația lor motivele în cauză. Statele membre ar trebui să poată să mențină sau să introducă în legislația lor motive de refuz sau de nulitate referitoare la condițiile de dobândire sau de păstrare a dreptului la marcă pentru care nu există dispoziții de apropiere și care se referă, de exemplu, la calitatea titularului mărcii, la reînnoirea mărcii, la regimul taxelor sau la nerespectarea normelor de procedură.

               (9)

               Pentru a reduce numărul total al mărcilor înregistrate și protejate în Comunitate și, prin urmare, numărul litigiilor care apar între ele, este important să se ceară ca mărcile înregistrate să fie efectiv utilizate, sub sancțiunea decăderii din drepturi. Este necesar să se prevadă că nulitatea unei mărci nu poate fi pronunțată din cauza existenței unei mărci anterioare neutilizate, lăsând în același timp statelor membre posibilitatea de a aplica același principiu în ceea ce privește înregistrarea unei mărci sau de a prevedea că o marcă nu poate fi invocată în mod valabil într-o acțiune în contrafacere dacă s-a stabilit, în cadrul unei excepții, că titularul mărcii ar putea să fie decăzut din drepturile sale. În toate aceste cazuri, este de competența statelor membre să stabilească normele de procedură aplicabile.

               (10)

               Pentru a facilita libera circulație a mărfurilor și libera prestare a serviciilor, este esențial să se garanteze că mărcile înregistrate beneficiază de aceeași protecție în legislația tuturor statelor membre. Cu toate acestea, acest lucru nu privează statele membre de dreptul de a acorda o protecție mai mare mărcilor notorii.

               (11)

               Protecția conferită de marca înregistrată, al cărei scop este tocmai acela de a garanta funcția mărcii drept indicație a originii, ar trebui să fie absolută în cazul de identitate între marcă și semn și între produse sau servicii. Protecția ar trebui să funcționeze, de asemenea, în caz de similitudine între marcă și semn și produse sau servicii. Este indispensabil să se interpreteze noțiunea de similitudine în raport cu riscul de confuzie. Condiția specifică a protecției ar trebui să o constituie riscul de confuzie, a cărui apreciere depinde de numeroși factori și, în primul rând, de cunoașterea mărcii pe piață, de asocierea care poate fi făcută cu semnul utilizat sau înregistrat, de gradul de similitudine între marcă și semn, și între produsele sau serviciile desemnate. Mijloacele prin care riscul de confuzie poate fi constatat și, în special, sarcina probei ar trebui să țină de normele naționale de procedură, cărora prezenta directivă nu trebuie să le aducă atingere.

               (12)

               Este necesar, din motive de securitate juridică și fără a aduce atingere într-un mod inechitabil intereselor titularului unei mărci anterioare, să se prevadă ca acesta din urmă să nu mai poată să ceară anularea sau să se opună folosirii unei mărci ulterioare celei care îi aparține și a cărei folosință a tolerat-o cu bună știință un timp îndelungat, cu excepția cazului în care cererea de marcă ulterioară a fost efectuată cu rea-credință.

               (13)

               Toate statele membre ale Comunității sunt parte la Convenția de la Paris privind protecția proprietății industriale. Este necesar ca dispozițiile prezentei directive să fie pe deplin armonizate cu cele ale convenției menționate. Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre care decurg din respectiva convenție. Dacă este cazul, ar trebui aplicat articolul 307 al doilea paragraf din tratat.

               (14)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenul de transpunere în dreptul național a Directivei 89/104/CEE menționat în anexa I partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Domeniul de aplicare
   Prezenta directivă se aplică mărcilor individuale, colective, de garantare sau de certificare de produse și de servicii, care au făcut obiectul unei înregistrări sau al unei solicitări de înregistrare într-un stat membru sau pe lângă Biroul pentru proprietate intelectuală al Benelux sau care au făcut obiectul unei înregistrări internaționale care produce efecte într-un stat membru.
   Articolul 2
   Semne care pot să constituie o marcă
   Pot constitui mărci toate semnele susceptibile de reprezentare grafică, în special cuvintele, inclusiv numele de persoane, desenele, literele, cifrele, forma produsului sau a ambalajului său, cu condiția ca astfel de semne să fie capabile să distingă produsele sau serviciile unei întreprinderi de cele ale altor întreprinderi.
   Articolul 3
   Motive de refuz sau de nulitate
   (1)   Sunt refuzate înregistrării sau pot să fie declarate nule, dacă sunt înregistrate:

               (a)

               semnele care nu pot constitui o marcă;

               (b)

               mărcile fără caracter distinctiv;

               (c)

               mărcile care sunt compuse exclusiv din semne sau indicii putând servi, în comerț, pentru a desemna felul, calitatea, cantitatea, destinația, valoarea, proveniența geografică sau data fabricației produsului sau a prestării de servicii sau alte caracteristici ale acestora;

               (d)

               mărcile care sunt compuse exclusiv din semne sau indicii devenite uzuale în limbajul curent sau în practicile comerciale loiale și constante;

               (e)

               semnele constituite exclusiv:

                           (i)

                           din forma impusă chiar de natura produsului;

                           (ii)

                           din forma produsului necesar obținerii unui rezultat tehnic;

                           (iii)

                           din forma care dă valoare substanțială produsului;

               (f)

               mărcile care sunt contrare ordinii publice sau bunelor moravuri;

               (g)

               mărcile de natură să înșele publicul, de exemplu cu privire la natura, calitatea sau proveniența geografică a produsului sau a serviciului;

               (h)

               mărcile care, în absența autorizației autorităților competente, trebuie refuzate sau invalidate în temeiul articolului 6b din Convenția de la Paris privind protecția proprietății industriale, denumită in continuare „Convenția de la Paris”.

         (2)   Fiecare stat membru poate prevedea ca unei mărci să îi fie refuzată înregistrarea sau, dacă este înregistrată, să poată fi declarată nulă în cazul și în măsura în care:

               (a)

               utilizarea acestei mărci poate fi interzisă în temeiul unei alte legislații decât legislația privind mărcile din statul membru în cauză sau din Comunitate;

               (b)

               marca conține un semn de o înaltă valoare simbolică și, în special, un simbol religios;

               (c)

               marca conține insigne, embleme și ecusoane, altele decât cele menționate la articolul 6b din Convenția de la Paris și care prezintă un interes public, doar dacă înregistrarea lor nu a fost autorizată în conformitate cu legislația statului membru de către autoritatea competentă;

               (d)

               cererea de înregistrare a mărcii a fost făcută cu rea-credință de către solicitant.

         (3)   Unei mărci nu i se refuză înregistrarea sau, dacă este înregistrată, nu poate fi declarată nulă în aplicarea alineatului (1) literele (b), (c) sau (d) dacă, înainte de data cererii de înregistrare și după utilizarea ei, aceasta a dobândit un caracter distinctiv. În plus, statele membre pot prevedea ca prezenta dispoziție să se aplice și atunci când caracterul distinctiv a fost dobândit după cererea de înregistrare sau după înregistrare.
   (4)   Un stat membru poate prevedea ca, prin derogare de la alineatele (1), (2) și (3), motivele de refuz sau de nulitate care erau aplicabile în acest stat membru înainte de data intrării în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 89/104/CEE, se aplică mărcilor pentru care cererea a fost depusă înainte de această dată.
   Articolul 4
   Motive suplimentare de refuz sau de nulitate privind conflictele cu drepturi anterioare
   (1)   Unei mărci îi este refuzată înregistrarea sau, dacă este înregistrată, poate fi declarată nulă:

               (a)

               atunci când este identică cu o marcă anterioară și când produsele sau serviciile pentru care marca a fost cerută sau a fost înregistrată sunt identice cu cele pentru care marca anterioară este protejată;

               (b)

               atunci când, din cauza identității sau a similitudinii sale cu marca anterioară și din cauza identității sau a similitudinii produselor sau a serviciilor pe care cele două mărci le desemnează, există, din partea publicului, un risc de confuzie care include riscul de asociere cu marca anterioară.

         (2)   În sensul alineatului (1) prin „mărci anterioare” se înțelege:

               (a)

               mărcile a căror dată de depunere este anterioară celei a cererii de marcă, ținând seama, dacă este cazul, de dreptul de prioritate invocat pentru susținerea acestor mărci și care aparțin categoriilor următoare:

                           (i)

                           mărcile comunitare;

                           (ii)

                           mărcile înregistrate în statul membru sau, în ceea ce privește Belgia, Luxemburgul și Țările de Jos, la Biroul pentru Proprietate Intelectuală al Benelux;

                           (iii)

                           mărcile care au făcut obiectul unei înregistrări internaționale care produce efecte în statul membru;

               (b)

               mărcile comunitare care își revendică în mod valabil senioritatea, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (5), în raport cu o marcă menționată la litera (a) punctele (ii) și (iii), chiar dacă această ultimă marcă a făcut obiectul unei renunțări sau a expirat;

               (c)

               cererile de mărci menționate la literele (a) și (b), sub rezerva înregistrării lor;

               (d)

               mărcile care, la data depunerii cererii de marcă sau, dacă este cazul, la data priorității invocate în sprijinul cererii de marcă, sunt „notorii” în statul membru, în sensul articolului 6a din Convenția de la Paris.

         (3)   Unei mărci îi este de asemenea refuzată înregistrarea sau, dacă este înregistrată, poate fi declarată nulă, dacă este identică sau similară unei mărci comunitare anterioare în sensul alineatului (2) și dacă este destinată să fie înregistrată sau a fost înregistrată pentru produse sau servicii care nu sunt similare celor pentru care marca anterioară este înregistrată, atunci când marca anterioară se bucură de renume în Comunitate și când utilizarea mărcii ulterioare ar obține fără motiv justificat un profit necuvenit, din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii comunitare anterioare sau când ea le-ar aduce atingere.
   (4)   Un stat membru poate, de asemenea, să prevadă că unei mărci îi este refuzată înregistrarea sau, dacă este înregistrată, aceasta poate fi declarată nulă în cazul și în măsura în care:

               (a)

               marca este identică sau similară unei mărci naționale anterioare în sensul alineatului (2) și dacă este destinată să fie înregistrată sau a fost înregistrată pentru produse sau servicii care nu sunt similare celor pentru care marca anterioară este înregistrată, atunci când marca anterioară se bucură de renume în statul membru în cauză și când utilizarea mărcii ulterioare ar obține profit necuvenit, fără motive întemeiate, din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare sau când acesta le-ar aduce atingere;

               (b)

               drepturile la o marcă neînregistrată sau la un alt semn utilizat în lumea afacerilor au fost dobândite înainte de data de depunere a cererii mărcii ulterioare sau, dacă este cazul, înainte de data priorității invocate în sprijinul cererii mărcii ulterioare și dacă această marcă neînregistrată sau acest alt semn conferă titularului său dreptul de a interzice utilizarea unei mărci ulterioare;

               (c)

               utilizarea mărcii poate fi interzisă în temeiul unui drept anterior, altul decât drepturile menționate la alineatul (2) litera (b) din prezentul alineat, respectiv:

                           (i)

                           un drept la nume;

                           (ii)

                           un drept la imagine;

                           (iii)

                           un drept de autor;

                           (iv)

                           un drept de proprietate industrială;

               (d)

               marca este identică sau similară unei mărci colective anterioare care a conferit un drept care a expirat într-un termen de maximum trei ani înainte de depunere;

               (e)

               marca este identică sau similară unei mărci de garantare sau de certificare anterioară care a conferit un drept care a expirat într-un termen precedând depunerea și a cărei durată se stabilește de statul membru;

               (f)

               marca este identică sau similară unei mărci anterioare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare și care a conferit un drept care a expirat din cauza nereînnoirii într-un termen de cel mult doi ani înainte de depunere, cu condiția ca titularul mărcii anterioare să își fi dat acordul la înregistrarea mărcii ulterioare sau să nu își fi utilizat marca;

               (g)

               marca poate fi confundată cu o marcă utilizată în străinătate în momentul depunerii cererii și care continuă să fie utilizată, dacă cererea a fost făcută cu rea-credință de către solicitant.

         (5)   Statele membre pot permite ca, în circumstanțe corespunzătoare, să nu fie necesar să se refuze înregistrarea mărcii sau ca aceasta să fie declarată nulă atunci când titularul mărcii anterioare sau al dreptului anterior este de acord cu înregistrarea mărcii ulterioare.
   (6)   Un stat membru poate să prevadă ca, prin derogare de la alineatele (1)-(5), motivele de refuz sau de nulitate care erau aplicabile în acest stat membru înainte de data intrării în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 89/104/CEE să se aplice mărcilor pentru care cererea a fost depusă înainte de această dată.
   Articolul 5
   Drepturi conferite de marcă
   (1)   Marca înregistrată conferă titularului său următoarele drepturi exclusive. Titularul este îndreptățit să interzică oricărui terț să utilizeze, fără consimțământul său, în cadrul comerțului:

               (a)

               un semn identic mărcii pentru produse sau servicii identice cu cele pentru care aceasta este înregistrată;

               (b)

               un semn pentru care, din cauza identității sau a similitudinii sale cu marca și din cauza identității sau a similitudinii produselor sau a serviciilor aflate sub incidența mărcii și a semnului, există un risc de confuzie din partea publicului; riscul de confuzie include riscul de asociere între semn și marcă.

         (2)   Orice stat membru poate, de asemenea, să prevadă că titularul este îndreptățit să interzică oricărui terț să utilizeze, fără consimțământul său, în comerț, orice semn identic sau similar mărcii pentru produse sau servicii care nu sunt similare celor pentru care marca este înregistrată, atunci când marca aceasta se bucură de renume în statul membru în cauză și când prin utilizarea semnului obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau renumele mărcii ori aduce atingere acestora.
   (3)   În temeiul alineatelor (1) și (2), poate fi interzis, printre altele:

               (a)

               să se aplice semnul pe produse sau pe ambalajul acestora;

               (b)

               să se ofere produsele, să fie comercializate sau să fie deținute în acest scop, sau să se ofere sau să se furnizeze servicii sub acest semn;

               (c)

               să se importe sau să se exporte produsele sub acest semn;

               (d)

               să se utilizeze semnul în documentele de afaceri sau în publicitate.

         (4)   Atunci când, anterior datei intrării în vigoare a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 89/104/CEE, în temeiul legislației unui stat membru nu putea fi interzisă utilizarea unui semn în condițiile prevăzute la alineatul (1) litera (b) sau la alineatul (2), dreptul conferit de marcă nu poate fi invocat pentru a împiedica continuarea folosirii semnului.
   (5)   Alineatele (1)-(4) nu aduc atingere dispozițiilor în orice stat membru referitoare la protecția împotriva utilizării unui semn în alte scopuri decât acelea de a distinge produsele sau serviciile, atunci când utilizarea acestui produs fără motive întemeiate atrage foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii ori aduce atingere acestora.
   Articolul 6
   Limitarea efectelor mărcii
   (1)   Dreptul conferit de marcă nu permite titularului său să interzică unui terț utilizarea, în cadrul comerțului:

               (a)

               a numelui și a adresei sale;

               (b)

               a indicațiilor privind felul, calitatea, cantitatea, destinația, valoarea, originea geografică sau data fabricației produsului sau a prestării serviciului sau a altor caracteristici ale acestora;

               (c)

               a mărcii, atunci când aceasta se impune pentru indicarea destinației unui produs sau unui serviciu, în special ca accesorii sau piese detașate,

         în măsura în care această utilizare se face în conformitate cu practicile loiale în materie industrială sau comercială.
   (2)   Dreptul conferit de marcă nu permite titularului său să interzică unui terț utilizarea, în cadrul comerțului, a unui drept anterior cu aplicabilitate locală dacă acest drept este recunoscut prin legislația statului membru în cauză și în limita teritoriului în care este recunoscut.
   Articolul 7
   Epuizarea drepturilor conferite de o marcă
   (1)   Marca nu dă dreptul titularului său să interzică utilizarea acesteia pentru produsele care au fost introduse pe piața comunitară sub această marcă de către titular sau cu consimțământul acestuia.
   (2)   Alineatul (1) nu se aplică atunci când există motive justificate pentru ca titularul să se opună comercializării ulterioare a produselor, în special atunci când starea produselor se modifică sau se deteriorează după introducerea lor pe piață.
   Articolul 8
   Licențe
   (1)   O marcă poate face obiectul licențelor pentru toate sau pentru o parte din produsele sau serviciile pentru care ea este înregistrată și pentru tot teritoriul sau pentru o parte a teritoriului unui stat membru. Licențele pot fi exclusive sau neexclusive.
   (2)   Titularul mărcii poate invoca drepturile conferite de această marcă față de un licențiat care încalcă una dintre clauzele contractului de licență, în ceea ce privește:

               (a)

               durata sa;

               (b)

               forma acoperită prin înregistrarea sub care marca poate fi utilizată;

               (c)

               natura produselor sau a serviciilor pentru care se acordă licența;

               (d)

               teritoriul pe care marca poate fi aplicată; sau

               (e)

               calitatea produselor fabricate sau a serviciilor asigurate de licențiat.

         Articolul 9
   Limitarea drepturilor ca urmare a toleranței
   (1)   Titularul unei mărci anterioare în temeiul articolului 4 alineatul (2), care a tolerat, într-un stat membru, folosirea unei mărci ulterioare înregistrate în acest stat membru timp de cinci ani consecutivi, având cunoștință despre această utilizare, nu mai poate solicita declararea nulității și nici să se opună utilizării mărcii ulterioare pe baza respectivei mărci anterioare pentru produsele sau serviciile pentru care marca ulterioară a fost utilizată, cu excepția cazului în care depunerea mărcii ulterioare a fost efectuată cu rea-credință.
   (2)   Orice stat membru poate să prevadă că alineatul (1) se aplică mutatis mutandis titularului unei mărci anterioare menționate la articolul 4 alineatul (4) litera (a) sau al unui alt drept anterior menționat la articolul 4 alineatul (4) litera (b) sau (c).
   (3)   În cazurile menționate la alineatul (1) sau (2), titularul unei mărci înregistrate ulterior nu se poate opune utilizării dreptului anterior, chiar dacă acest drept nu mai poate fi invocat împotriva mărcii ulterioare.
   Articolul 10
   Utilizarea mărcii
   (1)   Dacă, în termen de cinci ani de la data la care procedura de înregistrare s-a încheiat, marca nu a fost utilizată efectiv de către titular în statul membru în cauză pentru produsele sau serviciile pentru care aceasta este înregistrată sau dacă o astfel de utilizare a fost suspendată pe o perioadă neîntreruptă de cinci ani, marca este supusă sancțiunilor prevăzute în prezenta directivă, cu excepția cazului în care există un motiv întemeiat pentru a nu fi fost utilizată.
   În sensul primului paragraf este considerată, de asemenea, utilizare:

               (a)

               folosirea mărcii sub o formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv în forma sub care aceasta a fost înregistrată;

               (b)

               aplicarea mărcii pe produse sau pe ambalajul acestora în statul membru în cauză numai cu scopul exportului.

         (2)   Utilizarea mărcii cu consimțământul titularului sau de către orice persoană îndreptățită să utilizeze o marcă colectivă sau o marcă de garantare sau de certificare se consideră utilizare de către titular.
   (3)   În ceea ce privește mărcile înregistrate înainte de data intrării în vigoare în statul membru în cauză dispozițiile necesare pentru a se conforma Directivei 89/104/CEE:

               (a)

               atunci când o dispoziție în vigoare înainte de această dată prevedea sancțiuni pentru neutilizarea unei mărci pe o perioadă neîntreruptă, se consideră că termenul de cinci ani menționat la alineatul (1) primul paragraf începe să curgă în același timp cu orice perioadă de neutilizare deja în curs la această dată;

               (b)

               atunci când nici o dispoziție privind utilizarea nu era în vigoare înainte de această dată, termenele de cinci ani menționate la alineatul (1) primul paragraf se consideră că încep să curgă cel mai devreme de la această dată.

         Articolul 11
   Sancțiuni privind neutilizarea unei mărci în cadrul procedurilor judiciare sau administrative
   (1)   Nu poate fi declarată nulitatea unei mărci în temeiul existenței unei mărci anterioare cu care se află în conflict dacă aceasta din urmă nu îndeplinește condițiile de utilizare stabilite la articolul 10 alineatele (1) și (2) sau, după caz, la articolul 10 alineatul (3).
   (2)   Un stat membru poate să prevadă că nu poate fi refuzată înregistrarea unei mărci în temeiul existenței unei mărci anterioare cu care se află în conflict dacă aceasta din urmă nu îndeplinește condițiile de utilizare stabilite la articolul 10 alineatele (1) și (2) sau, după caz, la articolul 10 alineatul (3).
   (3)   Fără să aducă atingere aplicării articolului 12 atunci când este formulată o cerere reconvențională de decădere, un stat membru poate să prevadă că o marcă nu poate fi invocată în mod valabil într-o acțiune în contrafacere dacă se stabilește, ca urmare a unei excepții, că titularul mărcii poate fi decăzut din drepturile sale în temeiul articolului 12 alineatul (1).
   (4)   Dacă marca anterioară a fost utilizată numai pentru o parte a produselor sau a serviciilor pentru care este înregistrată, aceasta se consideră, în sensul aplicării alineatelor (1), (2) și (3), ca fiind înregistrată numai pentru această parte a produselor sau a serviciilor.
   Articolul 12
   Motive de decădere
   (1)   Titularul unei mărci poate fi decăzut din drepturile sale dacă, pe o perioadă neîntreruptă de cinci ani, marca nu a fost utilizată în mod serios, în statul membru în cauză, pentru produsele sau serviciile pentru care aceasta este înregistrată și dacă nu există motive întemeiate pentru a nu fi fost utilizată.
   Cu toate acestea, nici o persoană nu poate reclama decăderea din drepturi a titularului unei mărci dacă, între expirarea acestei perioade de cinci ani și prezentarea cererii de decădere, marca a început sau a reînceput să fie utilizată în mod serios.
   Începerea sau reluarea utilizării, dacă are loc într-un termen de trei luni înainte de prezentarea cererii de decădere, și cel mai devreme la expirarea perioadei neîntrerupte de cinci ani de neutilizare, nu este luată în considerare atunci când pregătirile pentru începerea sau reluarea utilizării intervin doar după ce titularul a luat la cunoștință că cererea de decădere ar putea fi prezentată.
   (2)   Fără a aduce atingere alineatului (1), titularul unei mărci poate fi decăzut din drepturile sale, atunci când, după data înregistrării sale, marca:

               (a)

               a devenit, prin activitatea sau inactivitatea titularului său, desemnarea uzuală în comerț a unui produs sau a unui serviciu pentru care ea este înregistrată;

               (b)

               este capabilă, ca urmare a folosirii pentru produsele sau serviciile pentru care aceasta este înregistrată, de către titular sau cu consimțământul lui, să inducă publicul în eroare în primul rând cu privire la natura, calitatea sau proveniența geografică a acestor produse sau servicii.

         Articolul 13
   Cauze de refuz, de decădere sau de nulitate numai pentru o parte a produselor sau a serviciilor
   Atunci când există cauze pentru refuzul înregistrării, pentru decăderea din drepturi sau nulitatea unei mărci numai pentru o parte din produsele sau serviciile pentru care această marcă a fost solicitată sau înregistrată, refuzul înregistrării, decăderea sau nulitatea acoperă numai produsele sau serviciile în cauză.
   Articolul 14
   Constatarea a posteriori a nulității unei mărci sau a decăderii din drepturi a titularului acesteia
   Atunci când senioritatea unei mărci anterioare, care a făcut obiectul unei renunțări sau a expirat, este invocată pentru o marcă comunitară, nulitatea mărcii anterioare sau decăderea din drepturi a titularului acesteia poate fi constatată a posteriori.
   Articolul 15
   Dispoziții speciale privind mărcile colective, mărcile de garantare și mărcile de certificare
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 4, statele membre a căror legislație autorizează înregistrarea mărcilor colective sau a mărcilor de garantare sau de certificare pot să prevadă că aceste mărci nu vor fi înregistrate, titularul va fi decăzut din drepturile sale ori va fi declarată nulitatea mărcilor, pentru alte cauze decât cele prevăzute la articolele 3 și 12, în măsura în care acest fapt este impus de funcția acestor mărci.
   (2)   Prin derogare de la articolul 3 alineatul (1) litera (c), statele membre pot să prevadă ca semnele sau indicațiile care pot servi pentru desemnarea, în comerț, a provenienței geografice a produselor sau a serviciilor pot să constituie mărci colective sau mărci de garantare sau de certificare. O astfel de marcă nu îndreptățește titularul să interzică unui terț utilizarea în comerț a acestor semne sau indicații, atât timp cât sunt folosite conform practicilor loiale în domeniul industrial sau comercial; în special, o astfel de marcă nu poate fi opusă unui terț abilitat să utilizeze o denumire geografică.
   Articolul 16
   Comunicare
   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern adoptate în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 17
   Abrogare
   Directiva 89/104/CEE, astfel cum a fost modificată prin decizia menționată în anexa I partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul național a directivei menționate în anexa I partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.
   Articolul 18
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 19
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 22 octombrie 2008.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J.-P. JOUYET

      (1)  JO C 161, 13.7.2007, p. 44.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 19 iunie 2007 (JO C 146 E, 12.6.2008, p. 76) și Decizia Consiliului din 25 septembrie 2008.

      (3)  JO L 40, 11.2.1989, p. 1.

      (4)  A se vedea anexa I partea A.

      (5)  JO L 11, 14.1.1994, p. 1.

      ANEXA I
      PARTEA A
      Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare
      (menționate la articolul 17)

                  Directiva 89/104/CEE a Consiliului

                  (JO L 40, 11.2.1989, p. 1)

                  Decizia 92/10/CEE a Consiliului

                  (JO L 6, 11.1.1992, p. 35)

            PARTEA B
      Termene de transpunere în dreptul intern
      (menționate la articolul 17)

                  Directiva

                  Data limită de transpunere

                  89/104/CEE

                  31 decembrie 1992

      ANEXA II
      Tabel de corespondență

                  Directiva 89/104/CEE

                  Prezenta directivă

                  Articolul 1

                  Articolul 1

                  Articolul 2

                  Articolul 2

                  Articolul 3 alineatul (1) literele (a)-(d)

                  Articolul 3 alineatul (1) literele (a)-(d)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) fraza introductivă

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) fraza introductivă

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) prima liniuță

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (i)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) a doua liniuță

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (ii)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) a treia liniuță

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii)

                  Articolul 3 alineatul (1) literele (f), (g) și (h)

                  Articolul 3 alineatul (1) literele (f), (g) și (h)

                  Articolul 3 alineatele (2), (3) și (4)

                  Articolul 3 alineatele (2), (3) și (4)

                  Articolul 4

                  Articolul 4

                  Articolul 5

                  Articolul 5

                  Articolul 6

                  Articolul 6

                  Articolul 7

                  Articolul 7

                  Articolul 8

                  Articolul 8

                  Articolul 9

                  Articolul 9

                  Articolul 10 alineatul (1)

                  Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf

                  Articolul 10 alineatul (2)

                  Articolul 10 alineatul (1) al doilea paragraf

                  Articolul 10 alineatul (3)

                  Articolul 10 alineatul (2)

                  Articolul 10 alineatul (4)

                  Articolul 10 alineatul (3)

                  Articolul 11

                  Articolul 11

                  Articolul 12 alineatul (1) prima teză

                  Articolul 12 alineatul (1) primul paragraf

                  Articolul 12 alineatul (1) a doua teză

                  Articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf

                  Articolul 12 alineatul (1) a treia teză

                  Articolul 12 alineatul (1) al treilea paragraf

                  Articolul 12 alineatul (2)

                  Articolul 12 alineatul (2)

                  Articolul 13

                  Articolul 13

                  Articolul 14

                  Articolul 14

                  Articolul 15

                  Articolul 15

                  Articolul 16 alineatele (1) și (2)

                  —

                  Articolul 16 alineatul (3)

                  Articolul 16

                  —

                  Articolul 17

                  —

                  Articolul 18

                  Articolul 17

                  Articolul 19

                  —

                  Anexa I

                  —

                  Anexa II


title: Directiva 2008/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 de modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice) [a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 114/88

      DIRECTIVA 2008/46/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 23 aprilie 2008
   de modificare a Directivei 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (câmpuri electromagnetice) [a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 137 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2004/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3) stabilește cerințele minime de securitate și de sănătate pentru protecția lucrătorilor împotriva riscurilor generate de expunerea la câmpuri electromagnetice. Articolul 13 alineatul (1) din directiva în cauză prevede ca statele membre să adopte și să pună în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma directivei până la 30 aprilie 2008.

               (2)

               Directiva 2004/40/CE prevede valori de declanșare a acțiunii și valori limită stabilite pe baza recomandărilor Comisiei internaționale pentru protecția împotriva radiațiilor neionizante (ICNIRP). Noi studii științifice privind efectele expunerii la radiații electromagnetice asupra sănătății, făcute publice după adoptarea directivei, au fost aduse la cunoștința Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei. Rezultatele acestor studii științifice se află în prezent în curs de examinare de către Comisia internațională pentru protecția împotriva radiațiilor neionizante, în cadrul revizuirii în curs de desfășurare a recomandărilor sale, pe de o parte, și de către Organizația Mondială a Sănătății, în cadrul revizuirii criteriilor sale de curățenie a mediului, pe de altă parte. Aceste noi recomandări, a căror publicare este prevăzută până la sfârșitul anului 2008, sunt susceptibile de a conține elemente care ar putea determina modificări substanțiale ale valorilor de declanșare a acțiunii și ale valorilor-limită.

               (3)

               În acest context, ar trebui reexaminat în mod aprofundat impactul pe care l-ar avea punerea în aplicare a Directivei 2004/40/CE asupra utilizării procedurilor medicale care au la bază imagistica medicală și asupra anumitor activități industriale. Comisia a lansat un studiu pentru a evalua în mod direct și cantitativ situația în ceea ce privește imagistica medicală. Rezultatele acestui studiu, care sunt așteptate la începutul anului 2008, precum și cele ale unor studii similare lansate în statele membre, ar trebui luate în considerare pentru a asigura echilibrul între prevenirea riscurilor potențiale pentru sănătatea lucrătorilor și accesul la beneficiile oferite de utilizarea eficientă a tehnologiilor medicale în cauză.

               (4)

               Directiva 2004/40/CE prevede la articolul 3 alineatul (3) că evaluarea, măsurarea și/sau calcularea expunerii lucrătorilor la câmpuri electromagnetice sunt guvernate de standarde europene armonizate stabilite de Comitetul European de Standardizare în Electrotehnică (Cenelec). Aceste standarde armonizate, care sunt esențiale pentru a asigura o aplicare armonioasă a directivei, trebuie luate în considerare, prezentarea acestora fiind preconizată pentru anul 2008.

               (5)

               Perioada de timp necesară pentru a obține și a analiza aceste noi informații, precum și pentru a elabora și a adopta o nouă propunere de directivă justifică amânarea cu patru ani a termenului de transpunere a Directivei 2004/40/CE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   La articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2004/40/CE, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:

      „(1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 aprilie 2012 cel târziu. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.”

   Articolul 2
   Prezenta directivă întră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 23 aprilie 2008.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. LENARČIČ

      (1)  Avizul din 12 martie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Avizul Parlamentului European din 19 februarie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 7 aprilie 2008.

      (3)  JO L 159, 30.4.2004, p. 1. Directivă modificată prin Directiva 2007/30/CE (JO L 165, 27.6.2007, p. 21).


title: Directiva 2011/79/UE a Comisiei din 20 septembrie 2011 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii fipronilului ca substanță activă în anexa I la directivă  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               21.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 243/10

         DIRECTIVA 2011/79/UE A COMISIEI
   din 20 septembrie 2011
   de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii fipronilului ca substanță activă în anexa I la directivă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biocide (1), în special articolul 16 alineatul (2) al doilea paragraf,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide (2) stabilește o listă a substanțelor active care urmează să fie evaluate în vederea unei posibile includeri în anexa I, IA sau IB la Directiva 98/8/CE. Lista respectivă include fipronilul pentru utilizarea în tipul de produs 18, insecticide, acaricide și produse pentru combaterea altor artropode, definit în anexa V la directiva menționată.

               (2)

               În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1451/2007, fipronilul a fost evaluat în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE pentru utilizarea în tipul de produs 18.

               (3)

               Franța a fost desemnată stat membru raportor și, la 6 februarie 2009, a prezentat Comisiei raportul autorității competente, însoțit de o recomandare, în conformitate cu articolul 14 alineatele (4) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007.

               (4)

               Raportul autorității competente a fost analizat de statele membre și de Comisie. În conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007, concluziile examinării au fost incluse într-un raport de evaluare, în cadrul Comitetului permanent pentru produse biocide, la 6 mai 2011.

               (5)

               În urma evaluărilor, se poate estima că produsele biocide care sunt utilizate ca insecticide și care conțin fipronil îndeplinesc cerințele prevăzute la articolul 5 din Directiva 98/8/CE. Prin urmare, este oportun să se includă fipronilul în anexa I la directiva respectivă.

               (6)

               Nu au fost evaluate toate utilizările posibile în cadrul evaluării efectuate la nivelul Uniunii, care a vizat numai utilizarea în scop profesional în spații interioare, prin aplicarea în locuri care sunt, în mod normal, inaccesibile oamenilor și animalelor domestice după aplicare. Prin urmare, este necesar să se prevadă obligația statelor membre de a evalua utilizările sau scenariile de expunere și riscurile pentru grupele de populație și compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii și de a se asigura, în momentul autorizării unui produs, că se iau măsuri adecvate sau se impun condiții specifice pentru a reduce la niveluri acceptabile riscurile identificate.

               (7)

               Dispozițiile prezentei directive trebuie să se aplice simultan în toate statele membre pentru a asigura, pe piața Uniunii Europene, tratamentul egal al produselor biocide care conțin substanța activă fipronil, precum și pentru a facilita funcționarea corespunzătoare a pieței produselor biocide în general.

               (8)

               Este necesar să se prevadă un interval de timp rezonabil înainte de includerea unei substanțe active în anexa I la Directiva 98/8/CE, pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească în vederea respectării noilor cerințe și pentru a garanta că solicitanții care au pregătit dosare pot beneficia pe deplin de perioada de 10 ani de protecție a datelor, care, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 98/8/CE, începe de la data includerii.

               (9)

               După includere, este necesar să se acorde statelor membre un interval de timp rezonabil pentru a pune în aplicare articolul 16 alineatul (3) din Directiva 98/8/CE.

               (10)

               Prin urmare, Directiva 98/8/CE trebuie modificată în consecință.

               (11)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse biocide,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 98/8/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 30 septembrie 2012 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 octombrie 2013.
   Atunci când statele membre adoptă actele menționate, acestea trebuie să conțină o trimitere la prezenta directivă sau să fie însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 septembrie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 123, 24.4.1998, p. 1.

      (2)  JO L 325, 11.12.2007, p. 3.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 98/8/CE, se introduce următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumire comună

                     Denumirea IUPAC
                     numere de identificare

                     Puritatea minimă a substanței active din produsul biocid introdus pe piață

                     Data includerii

                     Termen limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) [exceptând produsele care conțin mai mult de o substanță activă, pentru care termenul de punere în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) este cel prevăzut în ultima decizie de includere cu privire la substanțele active ale acestor produse]

                     Data expirării includerii

                     Tipul de produs

                     Dispoziții specifice (1)

                     „47

                     fipronil

                     (±)-5-amino-1-(2,6-diclor-α,α,α,-trifluoro-p-tolil)-4-trifluorometilsulfinilpirazol-3-carbonitril (1:1)
                     Nr. CE: 424-610-5
                     Nr. CAS: 120068-37-3

                     950 g/kg

                     1 octombrie 2013

                     30 septembrie 2015

                     30 septembrie 2023

                     18

                     Evaluarea riscurilor la nivelul Uniunii a vizat numai utilizarea în scop profesional în spații interioare, prin aplicarea în locuri care sunt, în mod normal, inaccesibile oamenilor și animalelor domestice după aplicare. În momentul analizării cererii de autorizare a unui produs în conformitate cu articolul 5 și cu anexa VI, statele membre evaluează, atunci când sunt relevante pentru produsul respectiv, utilizările sau scenariile de expunere și riscurile pentru grupele de populație și compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii.”

         (1)  În vederea aplicării principiilor comune din anexa VI, conținutul și concluziile rapoartelor de evaluare sunt disponibile pe site-ul web al Comisiei: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Directiva 2009/118/CE a Comisiei din 9 septembrie 2009 de modificare a anexelor II-V la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate

text:
               10.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 239/51

      DIRECTIVA 2009/118/CE A COMISIEI

   din 9 septembrie 2009
   de modificare a anexelor II-V la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (1), în special articolul 14 al doilea paragraf literele (c) și (d),
   după consultarea statelor membre interesate,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2000/29/CE prevede recunoașterea anumitor zone ca zone protejate.

               (2)

               Anumite regiuni și părți de regiuni din Austria au fost identificate pentru o perioadă de timp limitată ca zone protejate cu privire la Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. de Regulamentul (CE) nr. 690/2008 al Comisiei (2). Deoarece Austria a transmis informații care indică prezența constantă a organismului Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al. pe teritoriul său, aceste regiuni și părți de regiuni nu ar mai trebui să fie identificate ca zone protejate.

               (3)

               În Grecia, Creta și Lesbos au fost identificate ca zone protejate în ceea ce privește Cryphonectria parasitica (Murrill) Barr. Grecia a prezentat informații din care rezultă prezența constantă a Cryphonectria parasitica (Murrill) Barr. în respectivele regiuni. În consecință, Creta și Lesbos nu ar mai trebui să fie recunoscute ca zone protejate cu privire la organismul în cauză.

               (4)

               Ca urmare a modificărilor anterioare, unele trimiteri încrucișate și o trimitere la o zonă protejată în anexa IV la Directiva 2000/29/CE au devenit caduce și ar trebui să fie eliminate.

               (5)

               Anumite coduri pentru lemn și articole din lemn din Nomenclatura combinată au fost modificate prin Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei (3). Este necesar ca Directiva 2000/29/CE să fie adaptată la aceste progrese tehnice.

               (6)

               Prin urmare, anexele II-V la Directiva 2000/29/CE ar trebui modificate în consecință.

               (7)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului fitosanitar permanent,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexele II-V la Directiva 2000/29/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică, până la 30 noiembrie 2009, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste acte de la 1 decembrie 2009.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 septembrie 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 169, 10.7.2000, p. 1.

      (2)  JO L 193, 22.7.2008, p. 1.

      (3)  JO L 291, 31.10.2008, p. 1.

      ANEXĂ
      Anexele II-V la Directiva 2000/29/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  Partea B din anexa II se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              La litera (b) punctul 2, pe a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „A [Burgenland, Kärnten, Austria Inferioară, Tirol (districtul administrativ Lienz), Steiermark și Viena]” se elimină.

                              (b)

                              La litera (c) punctul 0.1, pe a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „EL (Creta, Lesbos)” se elimină.

                  2.

                  Partea B din anexa III se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              La punctul 1, pe a doua coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „A [Burgenland, Kärnten, Austria Inferioară, Tirol (districtul administrativ Lienz), Steiermark și Viena]” se elimină.

                              (b)

                              La punctul 2, pe a doua coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „A [Burgenland, Kärnten, Austria Inferioară, Tirol (districtul administrativ Lienz), Steiermark și Viena]” se elimină.

                  3.

                  Anexa IV se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              Partea A se modifică după cum urmează:

                                          (i)

                                          La punctul 16.5 din secțiunea I, pe a doua coloană (Cerințe speciale), prima teză, cuvintele „anexa III (B) (2), (3) și” se elimină.

                                          (ii)

                                          La punctul 46 din secțiunea I, pe a doua coloană (Cerințe speciale), prima teză, numărul „(45)” se elimină.

                              (b)

                              Partea B se modifică după cum urmează:

                                          (i)

                                          La punctele 1, 2, 3, 4, 5 și 6, pe a doua coloană (Cerințe speciale), prima teză, cuvintele „anexa IV(A)(I)(1.1), (1.2), (1.3), (1.4), (1.5), (7)” se înlocuiesc cu „anexa IV(A)(I)(1.1), (1.2), (1.3), (1.4), (1.5), (1.6), (1.7)”.

                                          (ii)

                                          La punctele 6.3 și 14.9, în a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „EL (Creta, Lesbos)” se elimină.

                                          (iii)

                                          La punctul 14.9, pe a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvântul „DK” se elimină.

                                          (iv)

                                          La punctul 21, pe a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „A [Burgenland, Kärnten, Austria Inferioară, Tirol (districtul administrativ Lienz), Steiermark și Viena]” se elimină.

                                          (v)

                                          La punctul 21.3, pe a treia coloană [Zona (zonele) protejată(e)], cuvintele „A [Burgenland, Kärnten, Austria Inferioară, Tirol (districtul administrativ Lienz), Steiermark și Viena]” se elimină.

                  4.

                  Anexa V se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              La punctul I.1.7.(b) din partea A, pe prima coloană a tabelului (Cod NC), codul „ex 4401 30 90” se înlocuiește cu „ex 4401 30 80”.

                              (b)

                              La punctul I.6.(b) din partea B, a patra liniuță

                                          „4401 30 10

                                          Rumeguș”

                                    se înlocuiește cu:

                                          „ex 4401 30 40

                                          Rumeguș, neaglomerat sub formă de bușteni, brichete, pelete sau sub forme similare”

                              (c)

                              La punctul I.6.(b) din partea B, pe prima coloană a tabelului (Cod NC), codul „ex 4401 30 90” se înlocuiește cu „ex 4401 30 80”.