title: Directiva Consiliului din 6 decembrie 1972 de modificare a Directivelor din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, a semințelor de plante furajere, a semințelor de cereale, a cartofilor de sămânță, a Directivei din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile și a Directivelor din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume și privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole

text:
               03/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               265

         31972L0418

               L 287/22

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 6 decembrie 1972
   de modificare a Directivelor din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, a semințelor de plante furajere, a semințelor de cereale, a cartofilor de sămânță, a Directivei din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile și a Directivelor din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume și privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole
   (72/418/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 43 și 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social,
   întrucât, din motivele prezentate în cele ce urmează, trebuie modificate anumite dispoziții ale directivelor enumerate mai jos, modificate ultima dată de Directiva din 20 iulie 1972 (1): Directivele Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă (2), comercializarea de semințe de plante furajere (3), comercializarea cerealelor (4), comercializarea cartofilor de sămânță (5); Directiva Consiliului din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile (6); Directivele Consiliului din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume (7) și privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole (8);
   întrucât trebuie să se prevadă ca, în anumite condiții, materialele de selectare din generațiile ce preced semințele și materialul de înmulțire de bază, admise la comercializare în diferite state membre în conformitate cu directivele menționate anterior, să nu mai facă obiectul unor restricții de comercializare între aceste state membre;
   întrucât aplicarea procedurii prevăzute în directivele menționate anterior în vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare cu semințe și material de înmulțire de bază sau cu semințe și material de înmulțire certificat a demonstrat că aceste dificultăți ar putea fi mai ușor depășite în cazul în care se acceptă nu numai semințe și material de înmulțire de o calitate inferioară, ci și semințe și material de înmulțire aparținând unor soiuri care nu figurează nici în catalogul comun al soiurilor, nici în catalogul național al soiurilor;
   întrucât aplicarea directivelor menționate anterior a întâmpinat dificultăți la importul de semințe și de material de înmulțire în diferitele state membre, deoarece fiecare dintre acestea solicită indicații de natură diferită din partea importatorului și întrucât este așadar necesară armonizarea și acestor indicații;
   întrucât este necesar să se modifice indicațiile care figurează în mod obligatoriu pe etichetele semințelor certificate din anumite specii enumerate în directivele menționate anterior, mai ales în ceea ce privește menționarea cantităților; întrucât este necesar să se accepte pentru toate speciile folosirea etichetelor adezive care înlocuiesc nota din interiorul ambalajului;
   întrucât este necesară excluderea din domeniul de aplicare a directivei privind comercializarea semințelor de cereale – cum s-a făcut, de altfel, și în cazul celorlalte directive analoage – a semințelor destinate producerii de plante cu destinație ornamentală;
   întrucât directiva privind comercializarea cartofilor de sămânță permite unele modificări în ceea ce privește ambalarea, calibrarea și testele de efectuat, care trebuie extinse și la anumite microorganisme dăunătoare și periculoase;
   întrucât, în cazul semințelor de legume, este necesar să se tolereze, la nivel național, pentru o perioadă de tranziție care expiră în 1975, semințe standard din soiuri care nu sunt admise oficial nici pe plan național, nici pe plan comunitar; întrucât, pe de altă parte, începând cu 1977, ar trebui să fie posibil ca admiterea de soiuri noi să fie condiționată de rezultatele examenelor oficiale;
   întrucât semințele din anumite specii, aflate sub incidența dispozițiilor directivei privind comercializarea semințelor de legume, nu prezintă nici o importanță pentru anumite state membre, deși acestea sunt produse sau cel puțin comercializate pe teritoriul lor în cantități minime; întrucât este necesar, din această cauză, ca anumite specii să fie excluse din domeniul de aplicare a directivei și întrucât, pentru alte specii, statele membre pot fi exceptate de la aplicarea directivei în cazul semințelor din speciile respective;
   întrucât este necesară acordarea, pentru toate soiurile admise înainte de 1 iulie 1972 în conformitate cu alte principii decât cele stabilite în directiva privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole, a unui termen suficient de lung pentru a permite desfacerea semințelor și a materialului de înmulțire din soiurile respective,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 11 alineatul (1) litera (b), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
               „Această instrucțiune nu este indispensabilă, în cazul în care indicațiile respective sunt aplicate în mod indelebil pe ambalaj sau în cazul în care se întrebuințează o etichetă adezivă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la litera (a).”

               2.

               La articolul 14, se inserează următorul alineat:
               „(3)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatul (3) litera (a) se asigură ca semințele de selecție din generațiile anterioare semințelor de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de examinare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care ele au fost testate oficial de către serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile ce se aplică certificării semințelor de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsesc în ambalaje în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de autorizare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «semințe de prebază»;

                                       —

                                       numărul de generații care preced semințele din categoria «semințe certificate».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               3.

               Articolul 17 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală cu semințe de bază sau cu semințe certificate, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi depășite în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, să admită, pentru o perioadă determinată de timp, comercializarea semințelor dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a semințelor din soiuri ce nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole» și nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               4.

               Articolul 19 devine articolul 19 alineatul (1).

               5.

               La articolul 19, se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca în timpul comercializării de cantități de semințe mai mari de 2 kg provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de semințe.

                     În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc.”

               6.

               Textul anexei III partea A punctul (8) se înlocuiește cu următorul text:
               8.   Greutate netă sau brută declarată sau număr declarat de semințe.”

         Articolul 2
   Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 alineatul (3) se elimină.

               2.

               La articolul 10 alineatul (1) litera (b), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
               „Această instrucțiune nu este indispensabilă, în cazul în care indicațiile respective sunt aplicate în mod indelebil pe ambalaj sau în cazul în care se întrebuințează o etichetă adezivă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la litera (a).”

               3.

               La articolul 14 se inserează următorul alineat:
               „(3)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatul (5) litera (a) se asigură ca semințele de selecție din generațiile anterioare semințelor de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de examinare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care ele au fost testate oficial de către serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile ce se aplică certificării semințelor de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsesc în ambalaje în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de certificare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «semințe de prebază»;

                                       —

                                       numărul de generații care preced prima reproducere a semințelor din categoria «semințe certificate».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               4.

               La articolul 17, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală cu semințe de bază, cu semințe certificate sau cu semințe comerciale, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi rezolvate în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, să admită, pentru o perioadă determinată de timp, comercializarea semințelor dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a semințelor din soiuri care nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole», nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               5.

               Articolul 19 devine articolul 19 alineatul (1).

               6.

               La articolul 19 se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca la comercializarea de cantități de semințe mai mari de 2 kg provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de semințe.

                     Modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.”

         Articolul 3
   Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1 alineatul (1) partea A, teza introductivă se înlocuiește cu următorul text:
               „A. Cereale: plantele din următoarele specii, destinate producției agricole sau horticole, cu excepția destinațiilor ornamentale:”

               2.

               La articolul 10 alineatul (1) litera (b), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
               „Această instrucțiune nu este indispensabilă, în cazul în care indicațiile respective sunt aplicate în mod vizibil pe ambalaj sau în cazul în care se întrebuințează o etichetă adezivă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la litera (a).”

               3.

               La articolul 14 se inserează următorul alineat:
               „(3)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatul (4) litera (a) se asigură ca semințele de selecție din generațiile anterioare semințelor de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de examinare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care ele au fost controlate oficial de serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile ce se aplică certificării semințelor de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsesc în ambalaje în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de certificare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «semințe de prebază»;

                                       —

                                       numărul de generații care preced semințele din categoria «semințe certificate».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               4.

               La articolul 17, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală cu semințe de bază sau cu semințe certificate de orice natură, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi rezolvate în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, să admită, pentru o perioadă determinată, comercializarea semințelor dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a semințelor din soiuri care nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole», nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               5.

               Articolul 19 devine articolul 19 alineatul (1).

               6.

               La articolul 19 se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca la comercializarea de cantități de semințe mai mari de 2 kg provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de semințe.

                     Modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.”

               7.

               La anexa IV partea A litera (a), punctul 8 se înlocuiește cu următorul text:
               8.   Greutate netă sau brută declarată sau număr declarat de semințe.”

               8.

               La anexa IV partea A litera (b), punctul 5 se înlocuiește cu următorul text:
               5.   Greutate netă sau brută declarată sau număr declarat de semințe.”

         Articolul 4
   Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea cartofilor de sămânță se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 7 alineatul (1), a treia teză se înlocuiește cu următorul text:
               „În ceea ce privește tuberculii prea mari pentru a trece printr-un pătrat de calibrare cu latura de 35 mm, limita superioară și cea inferioară a calibrului se exprimă prin multipli de cinci.”

               2.

               La articolul 7 se inserează următorul alineat:
               „(4)   Statele membre pot:

                           (a)

                           aplica dispozițiile de la alineatul (1) a doua teză și la alte soiuri decât cele menționate;

                           (b)

                           mări distanța maximă admisă între calibrele minime și maxime ale tuberculilor dintr-un lot.”

               3.

               Textul de la articolul 8 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Statele membre se asigură că nu se pot comercializa cartofii de sămânță de bază și cei certificați decât în loturi suficient de omogene și în ambalaje sau recipiente închise, acestea trebuind să fie închise și dotate cu un sistem de închidere și de marcaj în conformitate cu dispozițiile articolului 9 și ale articolului 10. Ambalajele trebuie să fie noi; recipientele trebuie să fie curate.”

               4.

               La articolul 9 alineatul (1), cuvintele „și recipiente” se inserează după cuvântul „ambalaje”, iar cuvintele „sau al recipientului” se inserează după cuvintele „al ambalajului”.

               5.

               La articolul 10 alineatul (1) și la articolul 11, cuvintele „și recipiente” se inserează după cuvântul „ambalaje”.

               6.

               La articolul 12, cuvintele „sau pe recipient” se inserează după cuvântul „acesta”.

               7.

               La articolul 13 alineatul (1), cuvintele „sau pe recipient” se inserează după cuvântul „ambalaj”.

               8.

               La articolul 13, se inserează următorul text:
               „(4)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatul (2) partea B litera (a) se asigură ca materialul de înmulțire de selecție din generațiile anterioare cartofilor de sămânță de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de testare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care a fost controlat oficial de serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile ce se aplică certificării cartofilor de sămânță de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsește în ambalaje sau recipiente în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sau recipientele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de certificare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de identificare a producătorului sau numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «material de înmulțire de prebază».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               9.

               Textul de la articolul 16 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală în material săditor de bază sau în cartofi de sămânță certificați, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi rezolvate în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19, să admită, pentru o perioadă determinată de timp, comercializarea cartofilor de sămânță dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a cartofilor de sămânță din soiuri ce nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole», nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               10.

               Articolul 18 devine articolul 18 alineatul (1).

               11.

               La articolul 18, se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca în timpul comercializării de cartofi de sămânță provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de material de înmulțire.

                     Modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.”

               12.

               La anexa I se inserează punctele următoare:
               5.   Câmpul de producție nu este contaminat de Heterodera rostochientis Woll.
               6.   Cultura este liberă de:

                           (a)

                              Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc.;

                           (b)

                              Corynebacterium sepedonicum (Spieck. et Kotth.) Skapt. et Burkh.”

               13.

               La anexa II, se inserează litera A înaintea cuvântului „Toleranță”.

               14.

               Anexa II se completează după cum urmează:
               B.   Cartofii de sămânță sunt liberi de Heterodera rostochientis, Synchytrium endobioticum, Corynebacterium sepedonicum și Pseudomonas solanacearum.”

         Articolul 5
   Directiva din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și pentru fibră se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 10 alineatul (1) litera (b), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
               „Această instrucțiune nu este indispensabilă, în cazul în care indicațiile respective sunt aplicate în mod indelebil pe ambalaj sau în cazul în care se întrebuințează o etichetă adezivă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la litera (a).”

               2.

               La articolul 13 se inserează următorul text:
               „(3)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatul (5) litera (a) se asigură ca semințele de selecție din generațiile anterioare semințelor de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de examinare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care ele au fost testate oficial de către serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile ce se aplică certificării semințelor de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsesc în ambalaje în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de certificare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «semințe de prebază»;

                                       —

                                       numărul de generații care preced semințele din categoria «semințe certificate» sau «semințe certificate din prima reproducere».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               3.

               La articolul 16, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală cu semințe de bază, cu semințe certificate de orice natură sau cu semințe comerciale, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi rezolvate în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 20, să admită, pentru o perioadă determinată, comercializarea semințelor dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a semințelor din soiuri care nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole», nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               4.

               Articolul 18 devine articolul 18 alineatul (1).

               5.

               La articolul 18 se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca la comercializarea de cantități de semințe mai mari de 2 kg provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de semințe.

                     Modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 20.”

         Articolul 6
   Directiva din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 alineatul (1) partea A, se elimină menționarea speciilor următoare:

                  „Zea maïs convar. microsperma (Koern.) Porumb pentru floricele”;

                  „Zea maïs convar. saccharata (Koern.) Porumb dulce.”

               2.

               La articolul 2 alineatul (1) partea F litera (a), se elimină cuvintele „porumbul dulce și porumbul pentru floricele”.

               3.

               Articolul 7 alineatul (1) se completează după cum urmează:
               „Se poate prevedea, de la 1 iulie 1977, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40, că, începând de la date ce vor fi stabilite, soiurile din anumite specii de legume sunt admise numai pe baza testelor oficiale.”

               4.

               Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 9
               (1)   Statele membre, fără a mai efectua alte examinări în conformitate cu dispozițiile prezentei directive, pot admite soiuri deja admise oficial pe teritoriul lor înainte de 1 iulie 1972, în cazul în care reiese din examinările anterioare că soiurile sunt distincte, stabile și suficient de omogene. Examinarea caracterelor stabilite în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) trebuie încheiată până la 30 iunie 1975 cel târziu.
               (2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca admiterile oficiale de soiuri, acordate înainte de 1 iulie 1972 după principii diferite de cele din prezenta directivă, să expire cel târziu la 30 iunie 1980, în măsura în care soiurile respective nu au fost admise la data respectivă, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.
               (3)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 3 alineatul (1), statele membre pot admite ca semințe standard din soiuri ce nu au fost admise oficial să fie comercializate pe teritoriul lor până la 30 iunie 1975, în cazul în care semințele din aceste soiuri au mai fost comercializate pe teritoriul statelor respective înainte de 1 iulie 1972.”

               5.

               Articolul 11 alineatul (1) se completează după cum urmează.
               „La cerere, aceștia comunică și caracterele care permit distingerea soiului de celelalte soiuri analoage.”

               6.

               Articolul 13 alineatul (1) se completează după cum urmează:
               „Admiterea unor soiuri, acordată într-un stat membru înainte de 1 iulie 1972, este valabilă până la 30 iunie 1982 cel târziu.”

               7.

               La articolul 16, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Statele membre se asigură ca semințele din soiuri admise, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive sau în conformitate cu principiile corespunzătoare celor din prezenta directivă, să nu fie supuse, de la expirarea termenului de două luni de la publicarea prevăzută la articolul 17, nici unei restricții de comercializare în ceea ce privește soiul respectiv.”

               8.

               La articolul 17 prima teză, cuvintele „la expirarea termenului de două luni” se inserează după cuvântul „supuse”.

               9.

               La articolul 26 alineatul (1) litera (b), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
               „Această instrucțiune nu este indispensabilă, în cazul în care indicațiile respective sunt aplicate în mod indelebil pe ambalaj sau în cazul în care se întrebuințează o etichetă adezivă în conformitate cu dispozițiile prevăzute la litera (a).”

               10.

               La articolul 30, se inserează următorul alineat:
               „(3)   Statele membre care au prevăzut derogări în conformitate cu dispozițiile articolului 20 alineatul (4) litera (a) se asigură ca semințele de selecție din generațiile anterioare semințelor de bază să nu facă obiectul nici unei restricții de comercializare, în ceea ce privește caracteristicile, dispozițiile de examinare, marcarea și sistemul de închidere:

                           (a)

                           în cazul în care ele au fost controlate oficial de serviciul competent pentru certificare, în conformitate cu dispozițiile care se aplică certificării semințelor de bază;

                           (b)

                           în cazul în care se găsesc în ambalaje în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă și

                           (c)

                           în cazul în care ambalajele sunt prevăzute cu o etichetă oficială conținând cel puțin indicațiile următoare:

                                       —

                                       serviciul de certificare și statul membru sau siglele acestora;

                                       —

                                       numărul de referință al lotului;

                                       —

                                       specia;

                                       —

                                       soiul;

                                       —

                                       mențiunea «semințe de prebază»;

                                       —

                                       numărul de generații care preced semințele din categoria «semințe certificate».

                     Eticheta este de culoare albă și barată pe diagonală cu o linie violet.”

               11.

               La articolul 33, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În vederea eliminării dificultăților trecătoare de aprovizionare generală cu semințe de bază, cu semințe certificate sau cu semințe standard, care apar în cel puțin unul dintre statele membre și nu pot fi rezolvate în interiorul Comunității, unul sau mai multe state membre pot fi autorizate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40, să admită, pentru o perioadă determinată, comercializarea semințelor dintr-o categorie care respectă cerințele reduse sau a semințelor din soiuri care nu figurează nici în «Catalogul comun al soiurilor de plante agricole», nici în cataloagele lor naționale de soiuri.”

               12.

               Articolul 35 devine articolul 35 alineatul (1).

               13.

               La articolul 35 se inserează următorul alineat:
               „(2)   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca în timpul comercializării de cantități de semințe mai mari de 2 kg provenind dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță să se indice următoarele:

                           (a)

                           specia;

                           (b)

                           soiul;

                           (c)

                           categoria;

                           (d)

                           țara de producție și serviciul de control oficial;

                           (e)

                           țara expeditoare;

                           (f)

                           importatorul;

                           (g)

                           cantitatea de semințe.

                     Modalitățile prin care se comunică indicațiile respective se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40.”

               14.

               La articolul 37 alineatul (1) se completează după cum urmează:
               „Obligația prevăzută la litera (c) se aplică numai responsabililor care sunt producători.”

               15.

               Articolul 42 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 42
               În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40, un stat membru poate fi, la cererea lui, exceptat de la aplicarea dispozițiilor prezentei directive, cu excepția totuși a dispozițiilor prevăzute la articolul 16 alineatul (1) și la articolul 30 alineatul (1):

                           (a)

                           pentru speciile următoare:
                           Asmățui
                           Sparanghel
                           Sfeclă
                           Varză creață
                           Conopidă
                           Brocoli
                           Cicoare de frunze (andivă)
                           Pepene verde
                           Fenicul
                           Scorțoneră;

                           (b)

                           pentru alte specii, dacă în mod obișnuit nu există nici reproducere, nici comercializare pe teritoriul său.”

               16.

               La anexele II și III, se elimină toate referirile la Zea maïs convar. microsperma și convar. saccharata.

               17.

               La anexa IV partea A litera (a), punctul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               9.   Greutate netă sau brută declarată sau număr declarat de semințe.”

               18.

               La anexa IV partea B litera (a), punctul 3 se reformulează după cum urmează:
               „Luna și anul închiderii; pentru ambalajele mici, anul închiderii.”

               19.

               La anexa IV partea B litera (a) punctul 9 se elimină cuvintele „până la 100 g”.

               20.

               La anexa IV partea B litera (a), punctul 10 se înlocuiește cu următorul text:
               10.   Greutate netă sau brută declarată sau număr declarat de semințe, cu excepția ambalajelor mici de până la 500 g.”

         Articolul 7
   Directiva din 29 septembrie 1970 privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 3 alineatul (3), data de 1 iulie 1970 se înlocuiește cu 1 iulie 1972.

               2.

               Articolul 10 alineatul (2) se completează după cum urmează:
               „La cerere, comunică și caracterele care permit distingerea soiului de celelalte soiuri analoage.”

               3.

               Articolul 12 alineatul (1) se completează după cum urmează:
               „Admiterea de soiuri, aprobată într-un stat membru înainte de 1 iulie 1972, este valabilă până la 30 iunie 1982 cel târziu.”

         Articolul 8
   Statele membre adoptă actele cu putere de lege sau actele administrative necesare pentru a se conforma:

               (a)

               cu efect de la 1 iulie 1972 cel târziu, dispozițiilor articolul 6, cu excepția punctelor 13 și 18 și a dispozițiilor articolului 7;

               (b)

               până la 1 iulie 1973 cel târziu, celorlalte dispoziții ale prezentei directive.

         Articolul 9
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 6 decembrie 1972.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. SCHMELZER

      (1)  JO L 171, 29.7.1972, p. 37.

      (2)  JO 125, 11.7.1966, p. 2290/66.

      (3)  JO 125, 11.7.1966, p. 2298/66.

      (4)  JO 125, 11.7.1966, p. 2309/66.

      (5)  JO 125, 11.7.1966, p. 2320/66.

      (6)  JO L 169, 10.7.1969, p. 3.

      (7)  JO L 225, 12.10.1970, p. 7.

      (8)  JO L 225, 12.10.1970, p. 1.


title: Directiva 2005/69/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 de modificare pentru a douăzeci și șaptea oară a Directivei 76/769/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase (hidrocarburi aromatice policiclice conținute în uleiurile de diluare și anvelope)

text:
Anunţ juridic important

|

32005L0069

Official Journal L 323 , 09/12/2005 P. 0051 - 0054

		20051116Directiva 2005/69/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 16 noiembrie 2005de modificare pentru a douăzeci și șaptea oară a Directivei 76/769/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase (hidrocarburi aromatice policiclice conținute în uleiurile de diluare și anvelope)PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [2],întrucât:(1) Anvelopele pneumatice se produc utilizând uleiuri de diluare care pot să conțină niveluri variabile de hidrocarburi aromatice policiclice (HAP), care nu se adaugă intenționat. În timpul procesului de producție, HAP pot fi încorporate în matricea de cauciuc. Prin urmare, acestea pot fi prezente în cantități diferite în produsul final.(2) Benzo(a)pirenul (BaP) poate fi un indicator calitativ și cantitativ al prezenței HAP. BaP și celelalte HAP au fost clasificate ca substanțe cancerigene, mutagene și toxice pentru reproducere. De asemenea, datorită prezenței acestor HAP, unele uleiuri de diluare au fost clasificate drept substanțe cancerigene, mutagene și toxice pentru reproducere.(3) Comitetul științific pentru toxicitate, ecotoxicitate și mediu (CSTEE) a confirmat rezultatele științifice care identifică efectele negative ale HAP asupra sănătății.(4) Emisia de BaP și alte HAP în mediu ar trebui redusă cât mai mult posibil. Pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății umane și a mediului înconjurător și pentru a contribui la reducerea emisiilor anuale totale de HAP, după cum solicită Protocolul din 1998 la Convenția din 1979 privind poluarea atmosferică transfrontalieră pe distanță lungă cu poluanți organici persistenți, este, prin urmare, necesar să se restricționeze introducerea pe piață și utilizarea uleiurilor de diluare cu un conținut ridicat de HAP și a amestecurilor utilizate ca uleiuri de diluare în producția de anvelope pneumatice.(5) Prin urmare, Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase [3] ar trebui, prin urmare, modificată în consecință.(6) Fără a aduce atingere cerințelor altor dispoziții europene, prezenta directivă are ca obiect anvelopele pentru anumite autoturisme [4], anvelopele pentru camioane ușoare și grele [5], anvelopele pentru mașini agricole [6] și anvelopele pentru motociclete [7].(7) Pentru a îndeplini cerințele necesare în materie de siguranță, în special pentru a asigura că anvelopele au un grad înalt de aderență la terenul umed, este necesară o perioadă de tranziție în care producătorii de anvelope să elaboreze și să testeze noi tipuri de anvelope produse fără uleiuri de diluare cu conținut ridicat de compuși aromatici. În conformitate cu informațiile disponibile în prezent, activitățile de elaborare și încercare vor necesita un timp considerabil, în măsura în care producătorii vor trebui să efectueze numeroase serii de încercări înainte de a putea asigura nivelul înalt necesar de performanță în ce privește aderența la terenul umed a noilor anvelope pneumatice. Prin urmare, prezenta directivă ar trebui să se aplice operatorilor economici de la 1 ianuarie 2010.(8) Pentru aplicarea prezentei directive în ceea ce privește conținutul de HAP în uleiurile de diluare și în anvelope, este necesară adoptarea de metode de încercare armonizate. Adoptarea acestor metode de încercare nu ar trebui să întârzie intrarea în vigoare a prezentei directive. Ar fi preferabil ca metoda de încercare să fie elaborată la nivel european sau internațional, după caz, de către Comitetul European pentru Standardizare (CEN) sau de Organizația Internațională de Standardizare (ISO). Comisia va putea publica trimiteri la standardele CEN sau ISO pertinente sau să stabilească aceste metode în conformitate cu articolul 2a din Directiva 76/769/CEE, după caz.(9) Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere legislației comunitare care stabilește cerințe minime pentru protecția lucrătorilor, cum ar fi Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare a unor măsuri pentru promovarea îmbunătățirii siguranței și sănătății lucrătorilor la locul de muncă [8] precum și directivele speciale bazate pe aceasta, în special Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului] [9] și Directiva 98/24/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 privind protecția sănătății și siguranței lucrătorilor împotriva riscurilor legate de prezența agenților chimici la locul de muncă [a paisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] [10].(10) Scopul prezentei directive nu este de a restricționa introducerea pe piață, astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (1) litera (e) din Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase [11], a anvelopelor produse înainte de 1 ianuarie 2010 și care astfel se pot vinde din stocuri ulterior datei menționate. Data de producție a anvelopelor se poate recunoaște ușor datorită marcajului obligatoriu existent al "datei de fabricație" de pe anvelopă, după cum este prevăzut în Directiva 92/23/CEE. Toate anvelopele reșapate după 1 ianuarie 2010 ar trebui reșapate cu bandă de rulare nouă conținând uleiuri de diluare noi cu conținut redus de HAP,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 76/769/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 29 decembrie 2006. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 ianuarie 2010.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Strasburg, 16 noiembrie 2005.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. Borrell FontellesPentru ConsiliuPreședinteleBach of Lutterworth[1] JO C 120, 20.5.2005, p. 30.[2] Avizul Parlamentului European din 9 iunie 2005 (nepublicat în Jurnalul Oficial până la această dată) și Decizia Consiliului din 17 octombrie 2005.[3] JO L 262, 27.9.1976, p. 201. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/98/CE a Comisiei (JO L 305, 1.10.2004, p. 63).[4] Directiva 92/23/CEE a Consiliului din 31 martie 1992 privind pneurile autovehiculelor și ale remorcilor acestora, precum și montarea lor (JO L 129, 14.5.1992, p. 95). Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/11/CE a Comisiei (JO L 46, 17.2.2005, p. 42).[5] Directiva 92/23/CEE.[6] Regulamentul 106 al UNECE.[7] Directiva 97/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 1997 privind unele componente și caracteristici ale autovehiculelor cu două sau trei roți (JO L 226, 18.8.1997, p. 1). Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/30/CE a Comisiei (JO L 106, 27.4.2005, p. 17).[8] JO L 183, 29.6.1989, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).[9] JO L 158, 30.4.2004, p. 50. Versiune rectificată în JO L 229, 29.6.2004, p. 23.[10] JO L 131, 5.5.1998, p. 11. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare din 2003.[11] JO 196, 16.8.1967, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/73/CE a Comisiei (JO L 152, 30.4.2004, p. 1). Versiunea rectificată din JO L 216, 16.6.2004, p. 3.--------------------------------------------------20051116ANEXĂUrmătorul punct se adaugă la anexa I la Directiva 76/769/CEE:"50.Hidrocarburi aromatice policiclice (HAP)1.Benzo(a)piren (BaP)Nr. CAS 50-32-82.Benzo(e)piren (BeP)Nr. CAS 192-97-23.Benzo(a)antracen (BaA)Nr. CAS 56-55-34.Crisen (CHR)Nr. CAS 218-01-95.Benzo(b)fluoranten (BbFA)Nr. CAS 205-99-26.Benzo(j)fluoranten (BjFA)Nr. CAS 205-82-37.Benzo(k)fluoranten (BkFA)Nr. CAS 207-08-98.Dibenzo(a, h)antracen (DBAhA)Nr. CAS 53-70-3 | 1.Uleiurile de diluare nu pot fi introduse pe piață și utilizate pentru producția de anvelope pneumatice sau părți de anvelope pneumatice, în cazul în care acestea conțin:mai mult de 1mg/kg de BaP saumai mult de 10 mg/kg din suma tuturor HAP enumerate.Aceste limite se consideră ca fiind respectate, în cazul în care extractul de aromatice policiclice (PCA), măsurat în conformitate cu norma IP 346/1998 a Institutului de Petrol (determinarea aromaticelor policiclice din uleiurile de bază lubrifiante neutilizate și fracțiile petroliere fără asfalten – metoda indicelui de refracție a extracției de dimetilsulfoxid (DMSO)] este mai mic de 3 % din masă, cu condiția ca acesta să fie conform cu valorile limită ale BaP și ale HAP enumerate și de asemenea să existe o corelație între aceste valori măsurate și extractul de aromatice policicilice (PCA) și să fie controlate de către producător sau importator la fiecare șase luni sau după fiecare schimbare importantă de exploatare, optându-se pentru data cea mai apropiată.2.De asemenea, anvelopele pneumatice și benzile de rulare pentru reșapare fabricate după 1 ianuarie 2010 nu pot fi introduse pe piață în cazul în care conțin uleiuri de diluare peste limitele indicate la alineatul (1).Aceste limite se consideră ca fiind respectate în cazul în care valoarea limită de 0,35 % de protoni Bay, măsurată și calculată conform standardului ISO 21461 (cauciuc vulcanizat – determinarea aromaticității uleiurilor din compușii de cauciuc vulcanizat) nu este depășită în compușii de cauciuc vulcanizat.3.Prin derogare, alineatul (2) nu se aplică anvelopelor pneumatice reșapate în cazul în care benzile lor de rulare nu conțin uleiuri de diluare care depășesc limitele indicate la alineatul (1)." |--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 16 octombrie 1978 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la tetierele scaunelor autovehiculelor

text:
               13/Volumul 04

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               203

         31978L0932

               L 325/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 16 octombrie 1978
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la tetierele scaunelor autovehiculelor
   (78/932/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât specificațiile tehnice pe care trebuie să le îndeplinească autovehiculele în temeiul legislațiilor naționale privesc, inter alia, tetierele;
   întrucât aceste specificații diferă de la un stat membru la altul; întrucât este deci necesar să fie adoptate aceleași specificații de către toate statele membre, în completarea sau în locul reglementărilor lor actuale pentru a permite aplicarea, în cazul fiecărui tip de vehicul, a procedurii de omologare CEE de tip care face obiectul Directivei 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 78/547/CEE (5);
   întrucât cerințele comune privind părțile interioare ale habitaclului, dispunerea comenzilor, acoperișul, spătarul și partea din spate a scaunelor au fost adoptate prin Directiva 74/60/CEE (6); întrucât cerințele privind amenajarea interioară referitoare la protecția șoferului față de mecanismul de direcție în caz de șoc au fost adoptate prin Directiva 74/297/CEE (7); întrucât cerințele privind rezistența scaunelor și a dispozitivelor de fixare a acestora au fost adoptate prin Directiva 74/408/CEE (8); întrucât cerințele privind punctele de ancorare ale centurilor de siguranță au fost adoptate prin Directiva 76/115/CEE (9); întrucât cerințele privind centurile de siguranță și sistemele de reținere au fost adoptate prin Directiva 77/541/CEE (10);
   întrucât, printr-o procedură de omologare armonizată a tetierelor, fiecare stat membru poate constata respectarea cerințelor de construcție și a metodelor de încercare comune și poate informa celelalte state membre despre constatările făcute prin trimiterea unei copii după certificatul de omologare al componentei; întrucât aplicarea unei mărci de omologare CEE pe toate dispozitivele fabricate în conformitate cu tipul omologat face inutil controlul tehnic în această privință în celelalte state membre;
   întrucât pentru apropierea legislațiilor naționale referitoare la autovehicule este necesară o recunoaștere reciprocă între statele membre a controalelor efectuate de către fiecare dintre ele pe baza unor cerințe comune,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Fiecare stat membru acordă omologarea CEE oricărui tip de tetieră, încorporată sau nu în scaunele vehiculelor, dacă aceasta este conformă specificațiilor de construcție și de încercare prevăzute la anexele I-V.
   (2)   Statul membru care a acordat omologarea CEE de tip ia măsurile corespunzătoare pentru a verifica, atât cât este necesar, conformitatea producției cu tipul omologat, după caz în colaborare cu autoritățile competente din celelalte state membre. Această supraveghere se limitează la verificări prin sondaj.
   Articolul 2
   Statele membre atribuie constructorului sau reprezentantului său autorizat o marcă de omologare CEE conformă cu modelele prevăzute la anexa VI, pentru fiecare tip de tetieră pe care îl omologhează în conformitate cu articolul 1.
   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea mărcilor care pot genera confuzii între tetierele al căror tip a fost omologat în temeiul articolului 1 și alte dispozitive.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre nu pot interzice introducerea pe piață a tetierelor din motive legate de construcția sau funcționarea acestora, dacă acestea poartă marca de omologare CEE.
   (2)   Cu toate acestea, un stat membru poate interzice introducerea pe piață a tetierelor purtând marca de omologare CEE dar care, în mod sistematic, nu sunt conforme cu tipul omologat.
   Acest stat informează de îndată celelalte state membre și Comisia în legătură cu măsurile luate, precizând motivele deciziei sale.
   Articolul 4
   Autoritățile competente ale fiecărui stat membru transmit, în termen de o lună, autorităților competente din celelalte state membre, copii ale certificatelor de omologare și de extindere a omologării emise pentru fiecare tip de tetieră omologată sau a cărui omologare a fost refuzată.
   Articolul 5
   (1)   Dacă statul membru care a acordat omologarea CEE de tip constată că mai multe tetiere purtând aceeași marcă de omologare CEE nu sunt conforme cu tipul pe care l-a omologat, acesta adoptă măsurile necesare pentru a asigura conformitatea producției cu tipul omologat. Autoritățile competente ale acestui stat le informează pe cele din celelalte state membre despre măsurile luate, care pot merge până la retragerea omologării CEE de tip. Autoritățile menționate adoptă aceleași măsuri în cazul în care sunt informate de autoritățile competente dintr-un alt stat membru asupra unei asemenea lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, despre retragerea unei omologări CEE acordate, ca și despre motivele care justifică această măsură.
   Articolul 6
   Orice decizie luată în temeiul dispozițiilor adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei directive, prin care se refuză sau se retrage omologarea de tip ori se interzice introducerea pe piață sau utilizarea, trebuie să precizeze motivele pe care se întemeiază. Orice decizie se notifică părții interesate, cu arătarea căilor de atac de care aceasta dispune în conformitate cu legislația în vigoare în statele membre, precum și a termenelor în care acestea pot fi exercitate.
   Articolul 7
   Statele membre nu pot refuza acordarea omologării CEE de tip sau a omologării naționale unui vehicul din motive legate de tetierele cu care este echipat, dacă acestea poartă marca de omologare CEE și dacă sunt destinate să fie montate pe tipul de vehicul prezentat spre omologare.
   Articolul 8
   Statele membre nu pot refuza sau interzice vânzarea, înmatricularea, introducerea în circulație sau utilizarea unui vehicul din motive legate de tetiere, dacă acestea poartă marca de omologare CEE și dacă sunt destinate să fie montate pe tipul de vehicul prezentat spre omologare.
   Articolul 9
   În sensul prezentei directive, prin „vehicul” se înțelege orice autovehicul din categoria M1, definit în anexa I la Directiva 70/156/CEE, destinat circulației rutiere, având cel puțin patru roți și o viteză maximă constructivă mai mare de 25 km/h.
   Articolul 10
   Modificările necesare pentru adaptarea specificațiilor din anexe la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 11
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea sa și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Statele membre asigură comunicarea către Comisie a textelor principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat prin prezenta directivă.
   Articolul 12
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 16 octombrie 1978.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         K. Von DOHNANYI

      (1)  JO C 82, 14.4.1975, p. 74.

      (2)  JO C 76, 7.4.1975, p. 37.

      (3)  JO C 263, 17.11.1975, p. 57.

      (4)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (5)  JO L 168, 26.6.1978, p. 39.

      (6)  JO L 38, 11.2.1974, p. 4.

      (7)  JO L 165, 20.6.1974, p. 16.

      (8)  JO L 221, 12.8.1974, p. 1.

      (9)  JO L 24, 30.1.1976, p. 6.

      (10)  JO L 220, 29.8.1977, p. 95.
   LISTA ANEXELOR

               Anexa I:

            Domeniul de aplicare, definiții, cererea de omologare CEE, specificații generale, încercări și conformitatea producției (1)

               Anexa II:

            Procedura de urmat pentru a determina punctul H al unghiului real de înclinare a spătarului și pentru a verifica pozițiile relative ale punctelor R și H și raportul între unghiul prevăzut și unghiul real de înclinare a spătarului

               Anexa III:

            Determinarea înălțimii și lățimii tetierei (1)

               Anexa IV:

            Schiță detaliată privind traiectoriile și măsurătorile efectuate în cursul încercării (1)

               Anexa V:

            Procedura de încercare în vederea verificării disipării de energie (1)

               Anexa VI:

            Marca de omologare CEE

               Anexa VII:

            Model de certificat de omologare CEE

      (1)  Cerințele tehnice din aceste anexe răspund unor exigențe analoge din Regulamentul nr. 25 al Comisiei Economice pentru Europa (documentul E/CEE-ONU/324-E/CEE-ONU/TRANS/505 Rev. 1/Add. 24); s-a respectat astfel subdiviziunea pe puncte a regulamentului menționat. Dacă un punct din Regulamentul nr. 25 nu are corespondent în anexele la prezenta directivă, numărul acestuia este indicat între paranteze cu titlu de referință.
   ANEXA I
   DOMENIUL DE APLICARE, DEFINIȚII, CEREREA DE OMOLOGARE CEE, SPECIFICAȚII GENERALE, ÎNCERCĂRI ȘI CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   1.   DOMENIUL DE APLICARE
   1.1.   Prezenta directivă se aplică tetierelor:

               —

               care sunt parte integrantă a spătarului scaunului sau

               —

               destinate să fie instalate pe scaunul

         autovehiculelor conforme cu definiția din articolul 9 și care trebuie să fie utilizate separat, și anume ca dispozitive individuale, de către ocupanții adulți ai scaunelor orientate spre înainte.
   2.   DEFINIȚII
   2.1.   Tipul de vehicul în ceea ce privește tetierele
   Prin „tip de vehicul în ceea ce privește tetierele” se înțeleg autovehiculele care nu prezintă între ele diferențe esențiale în ceea ce privește:
   2.1.1.   formele și dimensiunile interioare ale caroseriei care constituie habitaclul,
   2.1.2.   tipurile și dimensiunile scaunelor.
   2.2.   Tetieră
   Prin „tetieră” se înțelege un dispozitiv al cărui scop este să limiteze deplasarea spre înapoi a capului ocupantului, față de trunchi, astfel încât să reducă, în caz de accident, riscul rănirilor la coloana vertebrală în zona cervicală. Acest dispozitiv poate sau nu să facă parte integrantă din spătarul scaunului.
   2.3.   Tipul de scaun
   Prin „tip de scaun” se înțeleg scaunele de aceeași dimensiune, cu același cadru și capitonate cu același material, dar care pot fi diferit tapisate și colorate.
   2.4.   Tipul de tetieră
   Prin „tip de tetieră” se înțeleg tetiere cu aceeași dimensiune, cu același schelet și cu același capitonaj, dar care pot fi diferit tapisate și colorate.
   2.5.   Punctul H
   (A se vedea anexa II).
   2.6.   Punctul R sau punctul de referință al locului pe scaun
   (A se vedea anexa II).
   2.7.   Linia de referință r
   Prin „linie de referință r”, fie pe manechinul pentru încercări având masa și dimensiunile medii ale unui adult de sex masculin, fie pe un manechin pentru încercări având caracteristici identice, se înțelege o dreaptă care trece prin punctul de articulație a piciorului cu bazinul și prin punctul de articulație a gâtului pe torace. Pe manechinul menționat la punctul 3 din anexa III la Directiva 77/649/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1977 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la câmpul vizual al conducătorului auto în cazul autovehiculelor (1), la care trimite anexa II la prezenta directivă, linia de referință este cea indicată în figura 1 a apendicelui la anexa III la Directiva 77/649/CEE.
   2.8.   Linia capului
   Prin „linia capului” se înțelege o dreaptă trecând prin centrul de greutate al capului și prin articulația gâtului cu toracele. În poziția de repaus a capului, această linie este situată în prelungirea liniei de referință.
   3.   CEREREA DE OMOLOGARE CEE A COMPONENTEI
   3.1.   Cererea de omologare CEE a componentei trebuie să fie prezentată fie de către deținătorul mărcii comerciale a scaunelor sau tetierelor, fie de către reprezentantul autorizat al acestuia.
   Ea este însoțită de documentele menționate în continuare în trei exemplare:
   3.2.1.   o descriere detaliată a tetierei, cu indicarea naturii materialului (materialelor) folosit(e) pentru capitonare și eventual cu amplasarea și descrierea suporturilor și a dispozitivelor de fixare a tipului (tipurilor) de scaun pentru care este cerută omologarea de componentă a tetierei;
   3.2.2.   descrierea detaliată a tipului (tipurilor) de scaun pentru care a fost cerută omologarea de componentă a tetierei;
   3.2.3.   indicarea tipului (tipurilor) de vehicul pe care sunt destinate să fie montate scaunele menționate la punctul 3.2.2;
   3.2.4.   desenele cotate ale părților caracteristice ale scaunului și tetierei.
   Autorității de inspecție tehnică responsabile cu încercările de omologare trebuie să i se prezinte:
   3.3.1.   dacă tetiera e parte integrantă din scaun, patru scaune complete;
   dacă tetiera este destinată să fie fixată solid de scaun:
   3.3.2.1.   două scaune din fiecare tip la care trebuie să se adapteze tetiera;
   3.3.2.2.   4 + 2 N tetiere, N fiind numărul de tipuri de scaun la care trebuie să se adapteze tetiera.
   Autoritatea de inspecție tehnică responsabilă cu încercările de omologare poată să ceară:
   3.4.1.   să-i fie remise anumite piese sau anumite eșantioane specifice ale materialelor utilizate și/sau
   3.4.2.   să-i fie prezentate vehicule din tipul (tipurile) menționat(e) la punctul 3.2.3.
   4.   INSCRIPȚIONĂRI
   Dispozitivele prezentate la omologare:
   4.1.1.   poartă marca comercială a solicitantului. Această marcă trebuie să fie vizibilă și indelebilă;
   4.1.2.   asigură pe fața laterală un spațiu adecvat pentru aplicarea mărcii de omologare; acest spațiu este indicat pe desenele menționate la punctul 3.2.4.
   4.2.   Când tetiera e parte integrantă din scaun, inscripționările menționate la punctele 4.1.1 și 4.1.2 trebuie să fie situate pe partea scaunului utilizată ca tetieră.
   6.   SPECIFICAȚII GENERALE
   Prezența tetierei într-un autovehicul nu trebuie să constituie o cauză suplimentară de pericol pentru ocupanții vehiculului respectiv. Aceasta nu trebuie să prezinte, în orice poziții de utilizare, nici asperități periculoase, nici muchii ascuțite care pot spori riscul de a se răni sau gravitatea rănilor ocupanților. Părțile din tetieră situate în zona de impact definită în continuare trebuie să poată disipa energia, așa cum este specificat în anexa V:
   6.1.1.   zona de impact este limitată lateral de către două planuri longitudinale aflate la o distanță de 70 de mm de o parte și de alta a planului de simetrie a scaunului sau a locului pe scaun luat în considerare;
   6.1.2.   această zonă este limitată în înălțime la partea tetierei situată deasupra planului perpendicular pe linia de referință r și la o distanță de 635 mm față de punctul R.
   6.2.   Părțile suprafețelor frontale și dorsale ale tetierei situate în afara acestor planuri verticale longitudinale trebuie să fie capitonate pentru a evita orice contact direct al capului cu elemente ale cadrului care trebuie să prezinte în această zonă o rază de curbură de cel puțin 5 mm.
   6.3.   Tetiera trebuie fixată de scaun în așa fel încât sub efortul exercitat de cap în timpul încercării nici o parte rigidă sau periculoasă să nu iasă din materialul cu care este capitonată tetiera, din punctul de fixare sau din spătar.
   6.4.   Înălțimea tetierei, măsurată în conformitate cu punctul 7.2, trebuie să fie de cel puțin 700 mm deasupra punctului de referință R al locului pe scaun.
   6.5.   Dacă este vorba despre o tetieră reglabilă în înălțime, lungimea dispozitivului care servește drept suport pentru cap, măsurată în conformitate cu punctul 7.2, trebuie să fie de cel puțin 100 mm.
   6.6.   Dacă este vorba despre un dispozitiv nereglabil în înălțime, nu trebuie să existe nici o discontinuitate mai mare de 50 mm între spătar și tetieră. Dacă tetiera este reglabilă în înălțime, distanța sa de la vârful scaunului la șezut nu trebuie să fie mai mare de 25 mm.
   6.7.   Lățimea tetierei trebuie să asigure un suport adecvat pentru capul unei persoane așezate normal. În planul de măsurare a lățimii definite la punctul 7.3, tetiera trebuie să acopere o zonă de cel puțin 85 mm de o parte și de alta a planului de simetrie a locului pe scaun luat în considerare căruia îi este destinată tetiera, această distanță fiind măsurată în conformitate cu punctul 7.3.
   6.8.   Tetiera și punctul de fixare al acesteia trebuie să fie realizate în așa fel încât deplasarea maximă spre spate a capului, permisă de către tetieră și măsurată urmând procedura statică prevăzută la punctul 7.4, să fie mai mică de 102 mm.
   6.9.   Tetiera și dispozitivul de fixare al acesteia trebuie să fie suficient de rezistente pentru a suporta, păstrându-și toate caracteristicile funcționale, forța prevăzută la punctul 7.4.3.7.
   7.   ÎNCERCĂRI
   7.1.   Verificarea punctului R al scaunului în care este încorporată tetiera
   Verificarea este făcută urmând cerințele anexei II.
   7.2.   Determinarea înălțimii tetierei
   7.2.1.   Toate traiectoriile trebuie să fie trasate în planul de simetrie al locului pe scaun luat în considerare, a căror intersecție cu scaunul determină conturul tetierei și al spătarului locului (a se vedea anexa III, figura 1).
   7.2.2.   Manechinul pentru încercări având masa și dimensiunile medii ale unui adult de sex masculin sau manechinul menționat la punctul 3 din anexa III la Directiva 77/649/CEE a Consiliului este așezat pe scaun într-o poziție normală. Dacă unghiul de înclinare a spătarului este reglabil, acesta este blocat într-o poziție corespunzătoare unei înclinări în spate a liniei de referință a torsului manechinului cea mai apropiată de 25° față de verticală.
   7.2.3.   Pentru locul pe scaun luat în considerare, se trasează, în planul indicat la punctul 7.2.1, proiecția liniei de referință a manechinului menționat la punctul 3 din anexa III la Directiva 77/649/CEE. Se trasează tangenta S la vârful tetierei, perpendiculară pe linia de referință.
   7.2.4.   Distanța h de la punctul R la tangenta S reprezintă înălțimea de luat în considerare pentru aplicarea cerinței de la punctul 6.4.
   7.3.   Determinarea lățimii tetierei
   (a se vedea anexa III, figura 2)
   7.3.1.   Planul S1 perpendicular pe linia de referință și situat la 65 mm sub tangenta S definită la punctul 7.2.3 determină pe tetieră o secțiune delimitată de către conturul C. Se reportează în planul S1 direcția dreptelor tangente la C, reprezentând intersecția planurilor verticale (P și P′) paralele cu planul de simetrie al locului pe scaun luat în considerare și al planului S1.
   7.3.2.   Lățimea tetierei de luat în considerare pentru punerea în aplicare a cerințelor prevăzute la punctul 6.7 este distanța L dintre traiectoriile planurilor P și P′ pe planul S1.
   7.3.3.   Lățimea tetierei trebuie de asemenea să fie determinată, dacă este cazul, la 635 mm deasupra punctului de referință al scaunului, această distanță fiind măsurată de-a lungul liniei de referință.
   7.4.   Determinarea eficienței dispozitivului
   7.4.1.   Eficiența tetierei este verificată prin încercarea statică descrisă în continuare.
   7.4.2.   Pregătirea în vederea încercării
   7.4.2.1.   Tetiera, dacă nu este încorporată în scaun, este plasată în poziția cea mai înaltă.
   7.4.3.   Executarea încercării
   7.4.3.1.   Toate traiectoriile trebuie să fie trasate în planul vertical de simetrie al locului pe scaun luat în considerare (a se vedea anexa IV).
   7.4.3.2.   Se trasează în planul indicat la punctul 7.4.3.1 proiecția liniei de referință r.
   7.4.3.3.   Linia de referință deplasată r1 este determinată utilizându-se manechinul menționat în anexa III la Directiva 77/649/CEE și aplicându-se părții simulând zona dorsală o forță inițială reproducând un moment orientat spre înapoi, în jurul punctului R, de 37,3 mdaN.
   7.4.3.4.   Cu ajutorul unui cap fals cu diametrul de 165 mm, se aplică, perpendicular pe linia de referință deplasată r1 și la o distanță de 65 mm sub vârful tetierei, o forță inițială producând un moment de 37,3 mdaN în jurul punctului R.
   7.4.3.5.   Se determină tangenta Y la capul sferic paralelă cu linia de referință deplasată r1.
   7.4.3.6.   Se măsoară distanța X dintre tangenta Y și linia de referință deplasată r1. Se admite că cerința prevăzută la punctul 6.8 este respectată dacă distanța X este mai mică de 102 mm.
   7.4.3.7.   Se mărește forța inițială prevăzută la punctul 7.4.3.4 până la o valoare de 89 daN, dacă scaunul sau spătarul nu cedează înainte de aceasta, rupându-se.
   8.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   8.4.   Eșantionul de tetiere pentru controlul conformității cu un tip omologat trebuie să fie supus cel puțin la încercarea descrisă la punctul 7.
   10.   INSTRUCȚIUNI
   Fabricantul trebuie să livreze, împreună cu fiecare tetieră conformă cu un tip de tetieră omologat, o notă indicând tipurile și caracteristicile scaunelor pentru care este omologată tetiera și, dacă este cazul, indicațiile necesare pentru adaptarea corectă de către utilizator a tetierei la scaunele luate în considerare.

      (1)  JO L 267, 19.10.1977, p. 1.
   ANEXA II
   PROCEDURA DE URMAT PENTRU DETERMINAREA PUNCTULUI H ȘI UNGHIULUI REAL DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI ȘI PENTRU VERIFICAREA POZIȚIEI RELATIVE A PUNCTELOR R ȘI H ȘI RAPORTUL DINTRE UNGHIUL PREVĂZUT ȘI UNGHIUL REAL DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI
   Se aplică anexa III la Directiva 77/649/CEE.
   ANEXA III
   DETERMINAREA ÎNĂLȚIMII ȘI A LĂȚIMII TETIEREI

   ANEXA IV
   DETALIILE TRAIECTORIILOR ȘI MĂSURĂTORILE EFECTUATE ÎN CURSUL ÎNCERCĂRII

   ANEXA V
   PROCEDURA DE ÎNCERCARE PENTRU VERIFICAREA DISIPĂRII ENERGIEI
   1.   INSTALAREA, APARATUL DE ÎNCERCARE, APARATAJ DE ÎNREGISTRARE ȘI PROCEDURA
   1.1.   Instalarea
   Tetiera trebuie să fie montată și încercată pe scaunul vehiculului căruia îi este destinată. Scaunul trebuie să fie fixat solid pe bancul de probă astfel încât să nu se deplaseze sub efectul șocului.
   1.2.   Aparatul de încercare
   1.2.1.   Acesta este un pendul al cărui pivot este sprijinit pe rulmenți cu bilă și a cărui masă redusă (1) la centrul său de lovire este de 6,8 kg Extremitatea inferioară a pendulului este constituită de către un cap fals rigid cu diametrul de 165 mm al cărui centru se confundă cu centrul de lovire al pendulului.
   1.2.2.   Capul fals este prevăzut cu două accelerometre și cu un dispozitiv de măsurare a vitezei pentru măsurarea valorilor în direcția de impact.
   1.3.   Aparatajul de înregistrare
   Aparatajul de înregistrare trebuie să permită efectuarea măsurătorilor cu următoarele precizii:
   1.3.1.   Accelerația

               —

               precizia: ±5 % din valoarea reală,

               —

               răspunsul în frecvență: până la 1 000 Hz,

               —

               sensibilitatea transversală: < 5 % din limita inferioară a scării;

         1.3.2.   Viteza

               —

               precizia: ±2,5 % din valoarea reală,

               —

               sensibilitatea: 0,5 km/h;

         1.3.3.   Înregistrarea timpului

               —

               aparatajul trebuie să permită înregistrarea fenomenului pe întrega sa durată și citirea miimilor de secundă,

               —

               începutul șocului în momentul primului contact al capului fals cu tetiera testată este reperat în înregistrările servind la interpretarea rezultatelor încercării.

         1.4.   Procedura de încercare
   1.4.1.   Suprafața care trebuie testată trebuie să fie astfel dispusă încât pendulul să lovească perpendicular suprafața în punctul luat în considerare.
   1.4.2.   Capul fals trebuie să lovească elementul testat cu o viteză de 24,1 km/h, această viteză fiind realizată fie prin simpla forță de propulsie, fie utilizându-se un dispozitiv propulsor adițional.
   2.   REZULTATE
   În încercările efectuate în conformitate cu modalitățile menționate anterior, decelerația capului fals nu trebuie să depășească 80 g continuu timp de mai mult de 3 milisecunde. Valoarea decelerației de reținut este media indicată de către cele două decelerometre.
   3.   PROCEDURI ECHIVALENTE
   3.1.   Sunt admise proceduri echivalente de încercare, cu condiția să poată fi obținute rezultatele cerute la punctul 2.
   3.2.   Cel care utilizează o altă metodă decât cea descrisă la punctul 1 are sarcina de a demonstra că aceasta este echivalentă.

      (1)  Între masa redusă m1 a pendulului și masa totală m a pendulului la distanța a între centrul de lovire și axa de rotație și la distanța l între centrul de greutate și axa de rotație se stabilește relația.
   ANEXA VI
   MĂRCI DE OMOLOGARE CEE A COMPONENTEI
   1.   GENERALITĂȚI
   Marca de omologare CEE a componentei este formată:
   1.1.1.   dintr-un dreptunghi în interiorul căruia este plasată litera „e” minusculă urmată de numărul sau grupul de litere distinctiv al statului membru care a eliberat omologarea:

               1

               pentru Republica Federală Germania

               2

               pentru Franța

               3

               pentru Italia

               4

               pentru Țările de Jos

               6

               pentru Belgia

               11

               pentru Regatul Unit

               12

               pentru Luxemburg

               18

               pentru Danemarca

               IRL

               pentru Irlanda;

         1.1.2.   din numărul de omologare CEE a componentei care corespunde numărului certificatului de omologare CEE a componentei pentru tipul de tetieră; acest număr este plasat în proximitatea dreptunghiului;
   1.1.3.   când este vorba despre o tetieră încorporată în spătarul scaunului, numărul de omologare CEE a componentei este precedat de litera I și de o cratimă.
   1.2.   Marca de omologare CEE a componentei trebuie să fie foarte lizibilă și indelebilă.
   2.   EXEMPLE DE MĂRCI DE OMOLOGARE CEE A COMPONENTEI
   2.1.   Marcă de omologare CEE a componentei pentru o tetieră încorporată în scaun

   Marca de omologare CEE prezentată anterior, aplicată pe una sau mai multe tetiere încorporate în scaunul (scaunele) unui vehicul, arată că tipul de scaun a fost omologat în ceea ce privește tetierele în Țările de Jos (e 4) sub numărul 2349.
   2.2.   Marca de omologare CEE a unei tetiere neîncorporate în scaun

   Marca de omologare CEE a componentei prezentată anterior, aplicată pe o tetieră, arată că tetiera a fost omologată și că este vorba despre o tetieră neîncorporată în scaun, omologată în Țările de Jos cu numărul 2439.
   ANEXA VII
   MODEL DE CERTIFICAT DE OMOLOGARE CEE A COMPONENTEI
   Format maxim: A4 (210 × 297 mm)


title: Directiva Consiliului din 22 martie 1988 de modificare, în ceea ce privește politica de investiții a anumitor organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), a Directivei 85/611/CEE privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare

text:
               06/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               195

         31988L0220

               L 100/31

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 22 martie 1988
   de modificare, în ceea ce privește politica de investiții a anumitor organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), a Directivei 85/611/CEE privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare
   (88/220/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 57 alineatul (2) a treia teză,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât articolul 22 alineatele (1) și (2) din Directiva 85/611/CEE (4) limitează investiția activelor unui OPCVM în valori mobiliare transferabile de la același emitent la 5 %, limită care poate fi majorată, dacă este necesar, la 10 %;
   întrucât această limită determină probleme speciale pentru OPCVM stabilite în Danemarca în cazurile în care acestea doresc să investească o proporție semnificativă din activele lor pe piața națională de obligațiuni, având în vedere că piața în cauză este dominată de obligațiuni ipotecare, iar numărul instituțiilor care emit astfel de obligațiuni este foarte mic;
   întrucât aceste obligațiuni ipotecare fac, în Danemarca, obiectul unor norme și a unei supravegheri speciale în scopul protejării deținătorilor și sunt considerate, potrivit legislației daneze, ca fiind echivalente cu obligațiunile emise sau garantate de către stat;
   întrucât articolul 22 alineatul (3) din Directiva 85/611/CEE prevede o derogare de la alineatele (1) și (2) din articolul în cauză în cazul obligațiunilor emise sau garantate de către un stat membru și autorizează OPCVM să investească în special până la 35 % din activele lor în astfel de obligațiuni;
   întrucât se justifică o derogare similară, însă mai limitată, în ceea ce privește obligațiunile din sectorul privat care, chiar și în absența unei garanții de stat, oferă, cu toate acestea, garanții speciale investitorului în temeiul normelor specifice care le sunt aplicabile; întrucât este necesar, prin urmare, să se extindă această derogare la ansamblul acestor obligațiuni care îndeplinesc criterii stabilite în comun, lăsând statelor membre sarcina de a întocmi lista obligațiunilor pentru care intenționează, după caz, să acorde o derogare și prevăzând o procedură de informare a celorlalte state membre identică cu cea prevăzută la articolul 20 din Directiva 85/611/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   La articolul 22 din Directiva 85/611/CEE se adaugă următoarele alineate:

      „(4)   Statele membre pot majora limita prevăzută la alineatul (1) până la maxim 25 %, în cazul anumitor obligațiuni, atunci când acestea sunt emise de o instituție de credit care are sediul social într-un stat membru și care, prin lege, face obiectul unui control public special, în scopul protejării deținătorilor de obligațiuni. În special, sumele provenite din emisiunea de astfel de obligațiuni trebuie să fie investite, potrivit legii, în active care, pe parcursul întregii perioade de valabilitate a obligațiunilor, pot acoperi angajamentele atașate obligațiunilor și care, în eventualitatea nerespectării obligațiilor sale de către emitent, ar fi utilizate, în mod prioritar, pentru rambursarea principalului și plata dobânzii acumulate.
      În cazul în care un OPCVM investește mai mult de 5 % din activele sale în obligațiunile menționate la primul paragraf și emise de către un singur emitent, valoarea totală a acestor investiții nu depășește 80 % din valoarea activelor OPCVM.
      În conformitate cu prevederile articolului 20 alineatul (1), statele membre transmit Comisiei o listă cu categoriile de obligațiuni menționate anterior, împreună cu categoriile de emitenți autorizați, în temeiul legii și al dispozițiilor de supraveghere menționate la primul paragraf, să emită obligațiuni care respectă criteriile prevăzute anterior. Aceste liste sunt însoțite de o notificare în care se precizează statutul garanțiilor oferite. Se aplică procedura prevăzută la articolului 20 alineatul (2).
      (5)   Valorile mobiliare menționate la alineatele (3) și (4) nu sunt luate în considerare în scopul aplicării limitei de 40 % menționate în alineatul (2).
      Limitele prevăzute la alineatele (1), (2), (3) și (4) nu pot fi combinate și, astfel, investițiile în valori mobiliare emise de același organism, efectuate în conformitate cu alineatele (1), (2), (3) și (4) nu pot depăși, în nici un caz, în total, 35 % din activele unui OPCVM.”

   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la datele prevăzute în Directiva 85/611/CEE. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 22 martie 1988.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. BANGEMANN

      (1)  JO C 155, 21.6.1986, p. 4.

      (2)  Aviz publicat în JO C 125, 11.5.1987, p. 162 și Decizia din 10 februarie 1988 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 333, 29.12.1986, p. 10.

      (4)  JO L 375, 31.12.1985, p. 5.


title: Directiva Consiliului din 20 iulie 1976 privind stabilirea nivelului maxim de acid erucic în uleiurile și grăsimile destinate consumului uman, precum și în produsele alimentare cu adaos de uleiuri sau grăsimi

text:
186                 RO                                Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                            13/vol. 2

31976L0621

28.7.1976                                 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE                                                 L 202/35

                                                  DIRECTIVA CONSILIULUI
                                                        din 20 iulie 1976
             privind stabilirea nivelului maxim de acid erucic în uleiurile și grăsimile destinate consumului uman,
                                precum și în produsele alimentare cu adaos de uleiuri sau grăsimi

                                                                  (76/621/CEE)

CONSILIUL COMUNITĂȚII EUROPENE,                                            posibil, cu toate acestea, fără nici un risc asupra sănătății umane,
                                                                           să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive
                                                                           produsele alimentare cu un conținut total redus de materii grase;
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice
Europene, în special articolele 43 și 100,

având în vedere propunerea Comisiei,                                       întrucât, în acest sens, trebuie adoptat un nivel maxim, aplicabil
                                                                           până la 1 iulie 1979 cel târziu, care, în absența informațiilor ști-
                                                                           ințifice precise și definitive în domeniu și ținând seama de evolu-
                                                                           ția calitativă a producției de sămânță de colză în Comunitate, să
având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
                                                                           asigure protecția sănătății umane;

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),

                                                                           întrucât, în orice caz, nivelul de acid erucic nu trebuie să depă-
întrucât s-a constat că administrarea unor cantități mari de ulei de       șească 10 % începând cu 1 iulie 1977;
colză la animale experimentale a produs efecte nedorite, dar întru-
cât nu s-a demonstrat că asemenea efecte pot surveni la om;

întrucât se pare că aceste efecte se datorează, în principal, acidu-       întrucât anumite state membre au stabilit deja niveluri maxime de
lui erucic, una dintre componentele acestui ulei;                          acid erucic în funcție de tipurile de produse și de obișnuințele ali-
                                                                           mentare pe baza unor cerințe justificate de protecție a sănătății
                                                                           publice;
întrucât și alte uleiuri și grăsimi comestibile conțin acid erucic;

întrucât, în prezent se desfășoară cercetări suplimentare asupra
uleiului de colză și asupra altor uleiuri și grăsimi, dar, întrucât,       întrucât metodele de prelevare a probelor și de analiză necesare
până la concluzionarea acestor cercetări, absorbția de acid erucic         pentru determinarea nivelului de acid erucic din produsele în
trebuie limitată în mod preventiv;                                         cauză sunt măsuri de punere în aplicare cu caracter tehnic; întru-
                                                                           cât adoptarea lor trebuie încredințată Comisiei pentru a simpli-
                                                                           fica și a accelera procedura;
întrucât, pentru atingerea acestui obiectiv, trebuie stabilit un nivel
maxim de acid erucic în uleiuri și grăsimi, precum și în produsele
alimentare cu adaos de astfel de uleiuri și grăsimi; întrucât este
                                                                           întrucât în toate cazurile în care Consiliul conferă Comisiei com-
(1) JO C 280, 8.12.1975, p. 13.                                            petențe de aplicare a normelor stabilite în domeniul produselor
(2) JO C 286, 15.12.1975, p. 39.                                           alimentare, trebuie prevăzută o procedură de stabilire a unei
 ---pagebreak--- 13/vol. 2           RO                              Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                 187

cooperări strânse între statele membre și Comisie în cadrul Comi-        cadrul Comitetului permanent pentru produsele alimentare, după
tetului permanent pentru produsele alimentare înființat prin             care emite avizul său fără întârziere și ia măsurile adecvate.
Decizia Consiliului din 13 noiembrie 1969 (1),

                                                                         (3) În cazul în care Comisia consideră că sunt necesare modificări
                                                                         ale directivei pentru rezolvarea dificultăților menționate la aline-
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:                                               atul (1) și pentru asigurarea protecției sănătății umane, inițiază
                                                                         procedura prevăzută la articolul 5 în vederea adoptării acestor
                                                                         modificări; în acest caz, statul membru care adoptă măsuri de
                            Articolul 1                                  salvgardare le poate menține până la intrarea în vigoare a acestor
                                                                         modificări.

Prezenta directivă se aplică după cum urmează:
(a) pentru uleiuri, grăsimi și amestecuri din acestea destinate ca                                    Articolul 5
    atare consumului uman,
(b) la produsele alimentare compuse în care s-au adăugat uleiuri,
    grăsimi sau amestecuri ale acestora, iar conținutul lor total de     (1) În cazul în care trebuie urmată procedura stabilită de
    grăsime depășește 5 %; statele membre pot aplica, cu toate           prezentul articol, Comitetul permanent pentru produsele alimen-
    acestea, prevederile prezentei directive pentru aceste produse       tare, înființat prin Decizia Consiliului din 13 noiembrie 1969
    alimentare, în cazul în care conținutul lor de grăsime este egal     (denumit în continuare „comitet”) este sesizat de președintele său,
    sau mai mic de 5 %.                                                  la inițiativa acestuia sau la cererea reprezentantului unui stat
                                                                         membru.

                            Articolul 2
                                                                         (2) Reprezentantul Comisiei înaintează comitetului un proiect de
                                                                         măsuri care urmează a fi luate. Comitetul emite avizul său asupra
(1) Începând cu 1 iulie 1979 cel târziu, nivelul de acid erucic în       acestui proiect într-un termen limită pe care președintele îl poate
produsele menționate la articolul 1, calculat pentru nivelul total       stabili în funcție de urgența problemei. Avizul este adoptat cu o
de acizi grași din componenta de grăsime, nu poate depăși 5 %.           majoritate de 41 voturi, voturile statelor membre fiind ponderate
                                                                         în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președin-
                                                                         tele nu participă la vot.
(2) În orice caz, începând cu 1 iulie 1977, statele membre stabi-
lesc un nivel de acid erucic care să nu depășească 10 %.
                                                                         (3) (a) Comisia adoptă măsurile prevăzute în cazul în care acestea
                                                                                sunt în conformitate cu avizul comitetului.
                            Articolul 3
                                                                             (b) În cazul în care măsurile prevăzute nu sunt în
                                                                                conformitate cu avizul comitetului sau în absența unui
Procedurile și metodele de prelevare a probelor și de analiză                    aviz, Comisia înaintează fără întârziere o propunere Con-
necesare pentru determinarea nivelului de acid erucic în produsele               siliului privind măsurile care urmează a fi luate. Consiliul
menționate la articolul 1 se stabilesc în conformitate cu procedura              hotărăște cu majoritate calificată.
prevăzută la articolul 5.

                                                                             (c) În cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la
                                                                                data prezentării propunerii la Consiliu, acesta nu hotă-
                            Articolul 4                                          răște, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.

(1) În cazul în care un stat membru constată, ca urmare a unor
informații noi sau a reevaluării informațiilor existente, apărute de
la adoptarea prezentei directive, că nivelurile maxime de acid                                        Articolul 6
erucic prevăzute la articolul 2 pot periclita sănătatea umană, deși
sunt conforme cu prevederile prezentei directive, acest stat mem-
bru poate suspenda sau restrânge provizoriu aplicarea pe teritoriul      Articolul 5 se aplică pe o perioadă de 18 luni de la data primei
propriu a prevederilor în cauză. Statul membru în cauză infor-           sesizări a comitetului în conformitate cu articolul 5 alineatul (1).
mează de îndată Comisia și celelalte state membre cu privire la
aceasta, precizând motivele care justifică decizia sa.

                                                                                Articolul 7
(2) Comisia examinează de urgență motivele invocate de statul
membru în cauză și procedează la consultarea statelor membre în
                                                                         (1) Statele membre își modifică legislația, dacă este necesar, îna-
                                                                         inte de 1 ianuarie 1997, pentru a se conforma prezentei directive
(1) JO L 291, 29.11.1969, p. 9.                                          și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
 ---pagebreak--- 188                RO                              Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                           13/vol. 2

(2) Legislația astfel modificată se aplică produselor introduse pe      Încheiată la Bruxelles, 20 iulie 1976.
piață pentru prima dată după 1 iulie 1977 și, respectiv, după
1 iulie 1979.
                                                                                Pentru Consiliu

                           Articolul 8                                                                     Președintele

Prezenta directivă se adresează statelor membre.                                                    A. P. L. M. M. van der STEE