title: Directiva 2009/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               3.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 261/1

      DIRECTIVA 2009/57/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 13 iulie 2009
   privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 77/536/CEE a Consiliului din 28 iunie 1977 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (3) a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori (4). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice directiva menționată.

               (2)

               Directiva 77/536/CEE este una din directivele distincte în legătură cu procedura de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 74/150/CEE a Consiliului din 4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți, înlocuită prin Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora și a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate (5), și stabilește cerințe tehnice cu privire la designul și construcția tractoarelor agricole sau forestiere, în ceea ce privește dispozitivele de protecție în caz de răsturnare. Aceste cerințe tehnice vizează apropierea legislațiilor statelor membre în vederea aplicării, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 2003/37/CE. Prin urmare, dispozițiile Directivei 2003/37/CE privind tractoarele agricole sau forestiere, remorcile acestora și echipamentul remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate, se aplică prezentei directive.

               (3)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a directivelor menționate în anexa X partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică tractoarelor definite la articolul 2 litera (j) din Directiva 2003/37/CE care au următoarele caracteristici:

               (a)

               gardă la sol de maximum 1 000 milimetri;

               (b)

               ecartament fix sau ecartament reglabil al uneia dintre axele motorului de 1 150 milimetri sau mai mult;

               (c)

               posibilitatea de a fi echipat cu un dispozitiv de montare în mai multe puncte pentru uneltele amovibile și cu un dispozitiv de tracțiune;

               (d)

               masă cuprinsă între 1,5 și 6 tone, corespunzând masei nete a tractorului menționate la punctul 2.1.1 din anexa I la Directiva 2003/37/CE, inclusiv dispozitivul de protecție în caz de răsturnare montat în conformitate cu prezenta directivă și pneurile cu cea mai mare dimensiune recomandată de constructor.

         Articolul 2
   (1)   Fiecare stat membru omologhează orice tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestuia pe tractor, în conformitate cu instrucțiunile de fabricație și cu cerințele de încercare prevăzute la anexele I-V.
   (2)   Statul membru care a efectuat omologarea CE de tip ia măsurile necesare pentru a verifica, în măsura în care este necesar, respectarea conformității producției cu tipul omologat, în colaborare, atunci când este cazul, cu autoritățile competente ale celorlalte state membre. Această verificare se limitează la sondaje.
   Articolul 3
   Statele membre atribuie constructorului unui tractor sau fabricantului unui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare sau reprezentanților autorizați ai acestora o marcă de omologare CE de tip în conformitate cu modelul stabilit în anexa VI pentru fiecare tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare, cât și pentru montarea acestuia pe tractorul pe care îl omologhează în conformitate cu articolul 2.
   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea unor mărci care pot crea confuzii între aceste dispozitive, al căror tip a fost omologat în conformitate cu articolul 2, și alte dispozitive.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre nu pot interzice introducerea pe piață a dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor, din motive privind construcția lor, în cazul în care acestea poartă marca de omologare CE de tip.
   (2)   Cu toate acestea, un stat membru poate interzice introducerea pe piață a unor dispozitive care poartă marca de omologare CE de tip care, în mod sistematic, nu sunt conforme cu tipul omologat.
   Statul în cauză informează de îndată celelalte state membre și Comisia cu privire la măsurile luate, precizând motivele deciziei sale.
   Articolul 5
   Autoritățile competente ale fiecărui stat membru trimit celor ale celorlalte state membre, în termen de o lună, copia certificatelor de omologare de tip, al căror model figurează la anexa VII, stabilite pentru fiecare tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare pe care îl omologhează sau pe care refuză să îl omologheze.
   Articolul 6
   (1)   În cazul în care statul membru care a acordat omologarea CE de tip constată că mai multe dispozitive de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor, care au aceeași marcă de omologare CE de tip, nu sunt conforme cu tipul omologat, ia măsurile necesare pentru a asigura conformitatea fabricării cu tipul omologat. Autoritățile competente ale acestui stat le informează pe cele ale celorlalte state membre despre măsurile luate, care pot ajunge, în cazul unei nerespectări grave și repetate, până la retragerea omologării CE. Autoritățile menționate adoptă aceleași dispoziții în cazul în care sunt informate de către autoritățile competente ale unui alt stat membru despre existența unei astfel de lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, cu privire la retragerea omologării CE acordate, precum și la motivele care justifică această măsură.
   Articolul 7
   Orice decizie de refuzare sau de retragere a omologării sau de interzicere a introducerii pe piață sau a folosirii, luată în conformitate cu dispozițiile adoptate în executarea prezentei directive, trebuie să fie temeinic motivată. Decizia se comunică părții interesate, indicându-se căile de atac din legislația în vigoare în statele membre și termenul în care poate fi introdusă acțiunea.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre nu pot refuza omologarea CE de tip și nici eliberarea documentului prevăzut la articolul 2 litera (u) din Directiva 2003/37/CE, nici omologarea de tip națională a unui tip de tractor din motive privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, în cazul în care au fost respectate cerințele menționate în anexele I-IX.
   (2)   Statele membre nu pot elibera documentul prevăzut la articolul 2 litera (u) din Directiva 2003/37/CE pentru un tip de tractor, în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor prezentei directive.
   Statele membre pot refuza omologarea națională a unui tip de tractor, în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor prezentei directive.
   Articolul 9
   Statele membre nu pot refuza înmatricularea sau interzice vânzarea, prima punere în circulație sau utilizarea tractoarelor din motive ce privesc dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, în cazul în care au fost respectate cerințele menționate la anexele I-IX.
   Articolul 10
   În cadrul omologării CE, orice tractor menționat la articolul 1 trebuie să fie echipat cu un dispozitiv de protecție în caz de răsturnare corespunzător cerințelor din anexele I-IV.
   Articolul 11
   Modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a cerințelor din anexele I-IX se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 20 alineatul (3) din Directiva 2003/37/CE.
   Articolul 12
   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 13
   Directiva 77/356/CEE, astfel cum a fost modificată prin actele enumerate în anexa X partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre cu privire la termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a directivelor menționate în anexa X partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa XI.
   Articolul 14
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Se aplică de la 1 ianuarie 2010.
   Articolul 15
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. ERLANDSSON

      (1)  JO C 10, 15.1.2008, p. 21.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 25 septembrie 2007 (JO C 219 E, 28.8.2008, p. 68) și Decizia Consiliului din 22 iunie 2009.

      (3)  JO L 220, 29.8.1977, p. 1.

      (4)  A se vedea anexa X partea A.

      (5)  JO L 171, 9.7.2003, p. 1.

      LISTA ANEXELOR

                     ANEXA I

               Condiții de omologare CE de tip

                     ANEXA II

               Condiții de încercare a rezistenței dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor

                     ANEXA III

               Proceduri de încercare

                     ANEXA IV

               Figuri

                     ANEXA V

               Model de proces-verbal privind încercările de omologare CE de tip pentru un dispozitiv de protecție în caz de răsturnare (cabină sau cadru de securitate) în ceea ce privește rezistența acestuia, precum și rezistența montării acestuia pe tractor

                     ANEXA VI

               Marcare

                     ANEXA VII

               Modele de certificat de omologare CE de tip

                     ANEXA VIII

               Condiții de omologare CE de tip

                     ANEXA IX

               Model de anexă a certificatului de omologare CE de tip a unui tip de tractor în ceea ce privește rezistența dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare (cabină sau cadru de securitate), precum și a montării acestora pe tractor.

                     ANEXA X

                  Partea A: Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare
                  Partea B: Termene de transpunere în dreptul intern și de aplicare

                     ANEXA XI

               Tabel de corespondență

         ANEXA I

            Condiții de omologare CE de tip

         1.   DEFINIȚIE

                     1.1.

                     Dispozitiv de protecție în caz de răsturnare (cabină sau cadru de securitate) înseamnă structurile prevăzute pe un tractor cu scopul esențial de a evita sau de a limita riscurile la care se expune șoferul în cazul răsturnării tractorului în timpul utilizării normale a acestuia.

                     1.2.

                     Structurile menționate la punctul 1.1 se caracterizează prin faptul că, în cazul răsturnării tractorului, acestea comportă un spațiu liber suficient de mare pentru a-l proteja pe șofer.

               2.   SPECIFICAȚII GENERALE

                     2.1.

                     Toate dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor, trebuie astfel proiectate și construite încât să asigure scopul esențial indicat la punctul 1.

                     2.2.

                     Îndeplinirea acestei cerințe se verifică prin intermediul uneia dintre metodele de încercare descrise în anexa III. Alegerea metodei se face în funcție de masa tractorului, în conformitate cu următoarele criterii:

                                 metoda descrisă în anexa III partea B, pentru toate tractoarele a căror masă este cuprinsă între limitele stabilite în articolul 1;

                                 metoda descrisă în anexa III partea A, pentru tractoarele a căror masă este mai mare de 1,5 tone și nu depășește 3,5 tone;

                                 în ceea ce privește tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile) sau echipate cu scaune opționale, se aplică numai metoda de încercare descrisă în anexa III partea B.

               3.   CERERE DE OMOLOGARE CE DE TIP

                     3.1.

                     Cererea de omologare CE de tip în ceea ce privește rezistența dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor, se prezintă de către constructorul tractorului sau de către fabricantul dispozitivului de protecție în caz de răsturnare sau de către reprezentanții autorizați ai acestora.

                     3.2.

                     Aceasta este însoțită de următoarele documente, în trei exemplare, și de următoarele cerințe:

                                 desen, cu scara sau indicarea dimensiunilor, al dispunerii de ansamblu a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare. Acest desen trebuie să reproducă în special piesele de montare în detaliu;

                                 fotografii din lateral și din spate care să indice detaliile de montare;

                                 descriere succintă a dispozitivului de protecție, cuprinzând tipul de construcție, sistemele de montare pe tractor și, dacă este cazul, detalii ale caroseriei, mijloacele de acces și posibilitățile de a se elibera, precizări privind căptușirea interioară, particularități care pot împiedica rostogolirile succesive ale tractorului și detalii referitoare la sistemul de încălzire și de ventilație;

                                 date privind materialele utilizate pentru structurile și elementele de montare ale dispozitivului de protecție în caz de răsturnare (a se vedea anexa V).

                     3.3.

                     Se prezintă serviciului tehnic însărcinat cu încercările de omologare un tractor reprezentativ pentru tipul de tractor căruia îi este destinat dispozitivul de protecție care trebuie omologat. Acest tractor se echipează cu dispozitivul de protecție în caz de răsturnare.

                     3.4.

                     Posesorul omologării CE poate solicita ca aceasta să fie extinsă la alte tipuri de tractoare. Autoritățile competente care au acordat omologarea CE de tip inițială acordă extinderea solicitată în cazul în care dispozitivul de protecție în caz de răsturnare și tipul (tipurile) de tractor pentru care este solicitată extinderea omologării CE inițiale întrunesc următoarele condiții:

                                 masa tractorului fără încărcătură, definită în anexa II punctul 1.3, nu depășește cu mai mult de 5 % masa de referință utilizată la încercare;

                                 modul de montare și punctele de montare pe tractor sunt identice;

                                 componentele care pot servi drept suport pentru dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, cum ar fi aripile și capotajul, sunt identice;

                                 amplasarea scaunului nu a fost modificată.

               4.   INSCRIPȚII

                     4.1.

                     Orice dispozitiv de protecție în caz de răsturnare conform cu tipul omologat trebuie să aibă următoarele inscripții:

                                 4.1.1.

                                 marcă de comerț sau de fabrică;

                                 4.1.2.

                                 marcă de omologare în conformitate cu modelul care figurează în anexa VI;

                                 4.1.3.

                                 număr de serie al dispozitivului de protecție;

                                 4.1.4.

                                 marca și tipul (tipurile) de tractoare cărora le este destinat dispozitivul de protecție.

                     4.2.

                     Toate aceste indicații trebuie să figureze pe o plăcuță.

                     4.3.

                     Inscripțiile trebuie aplicate în așa fel încât să fie vizibile, lizibile și să nu poată fi șterse.

         ANEXA II

            Condiții de încercare a rezistenței dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor

         1.   SPECIFICAȚII GENERALE
         1.1.   Scopul încercărilor
         Încercările efectuate cu dispozitive speciale sunt destinate simulării sarcinilor preluate de către dispozitivul de protecție în caz de răsturnare a tractorului. Aceste încercări, descrise în anexa III, trebuie să permită evaluarea rezistenței dispozitivului de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestuia pe tractor.
         1.2.   Pregătirea încercării

                     1.2.1.

                     Dispozitivul de protecție în caz de răsturnare trebuie verificat pe un tractor de tipul celui pentru care a fost proiectat. Acesta trebuie să fie montat pe tractor în conformitate cu instrucțiunile constructorului tractorului și/sau ale fabricantului dispozitivului de protecție.

                     1.2.2.

                     Pentru încercări, tractorul trebuie echipat cu toate elementele producției în serie care pot influența rezistența dispozitivului de protecție în caz de răsturnare sau care pot fi necesare la încercarea rezistenței.
                     Elementele care ar putea genera evenimente nedorite în zona de degajare trebuie, de asemenea, ajustate în așa fel încât să se poată evalua dacă exigențele prevăzute în prezenta anexă la punctul 4.1 sunt respectate.

                     1.2.3.

                     Încercările se efectuează pe un tractor al cărui motor nu este pornit.

               1.3.   Masa tractorului
         Masa cântărită a tractorului W, folosită în formule (a se vedea anexa III părțile A și B) pentru calcularea înălțimii de la care cade pendulul și a forței de impact este cel puțin egală cu cea definită la punctul 2.1.1 din anexa I la Directiva 2003/37/CE (și anume fără accesorii, dar cu lichid de răcire, lubrifianți, carburant, utilaje și șofer), la care se adaugă dispozitivul de protecție în caz de răsturnare și se scad 75 kg. Nu se iau în considerare greutățile opționale din față și din spate, lesturile anvelopelor, instrumentele și echipamentele purtate sau orice element special.
         2.   APARATURĂ ȘI ECHIPAMENT
         2.1.   Greutatea pendulului

                     2.1.1.

                     Se suspendă o greutate de două lanțuri sau cabluri cu pivoți situați la cel puțin 6 m deasupra solului. Se prevede o modalitate de reglare independentă a înălțimii de suspensie și a unghiului dintre greutate și lanțuri sau cabluri.

                     2.1.2.

                     Greutatea este de 2 000 ± 20 kg, exclusiv greutatea lanțurilor sau a cablurilor, care nu depășește 100 kg. Lungimea laturilor feței de impact va fi de 680 ± 20 mm (a se vedea anexa IV figura 4). Greutatea se distribuie de așa manieră încât poziția centrului său de greutate să rămână constantă.

                     2.1.3.

                     Se prevede o modalitate de a trage greutatea în spate, ca în cazul unui pendul, la o înălțime stabilită pentru fiecare încercare. Un mecanism rapid de degajare permite greutății să se balanseze în jos fără să se încline în raport cu lanțurile sau cu cablurile care o susțin.

               2.2.   Suporturile pendulului
         Pivoții pendulului se fixează rigid, în așa fel încât deplasarea acestora în orice direcție să nu depășească 1 % din înălțimea căderii.
         2.3.   Ancorare

                     2.3.1.

                     Tractorul se ancorează la sol prin dispozitive de reținere și de tensionare cu șine montate rigid într-o dală de beton rezistentă. Șinele se spațiază în mod corespunzător pentru a permite ancorarea tractorului în conformitate cu anexa IV figurile 5, 6 și 7. La fiecare încercare, roțile tractorului și suporturile axelor folosite se sprijină pe dala rezistentă.

                     2.3.2.

                     În afara dispozitivului de tensionare și a dispozitivului de montare pe șine, ancorarea conține cabluri a căror dimensiune corespunde specificațiilor menționate.
                     Cablurile metalice sunt rotunde, toronate, cu miez de fibre, cu o compoziție de 6 × 19, în conformitate cu ISO 2408. Diametrul nominal este de 13 mm.

                     2.3.3.

                     Pivotul central al unui tractor articulat se susține și se ancorează la sol în mod corespunzător pentru ciocnirile frontale, în spate sau laterale, precum și pentru încercările de strivire și este, în afară de aceasta, susținut pe o parte pentru ciocnirea laterală. Nu este obligatoriu ca roțile față și spate să se afle unele în prelungirea celorlalte, în cazul în care acest lucru facilitează amplasarea cablurilor corespunzătoare.

               2.4.   Cală pentru roată și bârnă

                     2.4.1.

                     La ciocnirea laterală se utilizează o bârnă drept cală pentru roată, în conformitate cu anexa IV figura 7.

                     2.4.2.

                     Pentru a bloca pneurile pe partea opusă ciocnirii, se calează pe sol o bârnă din lemn de esență moale, cu secțiunea de aproximativ 150 × 150 mm, în conformitate cu anexa IV figurile 5, 6 și 7.

               2.5.   Cale și cabluri de ancorare pentru tractoarele articulate

                     2.5.1.

                     Tractoarele articulate sunt prevăzute cu cale și cabluri de ancorare suplimentare. Scopul acestora este de a asigura secțiunii tractorului care susține structura de protecție o rigiditate echivalentă cu cea a unui tractor rigid.

                     2.5.2.

                     Pentru încercările de ciocnire și de strivire, se furnizează detalii specifice suplimentare în anexa III.

               2.6.   Dispozitiv de strivire
         Un dispozitiv, ilustrat în anexa IV figura 8, trebuie să poată exercita o forță descendentă asupra unui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare prin intermediul unei traverse rigide de aproximativ 250 mm lățime, legată de mecanismul de aplicare a sarcinii prin articulații universale. Sub axe sunt prevăzute suporturi, astfel încât pneurile tractorului să nu suporte forța de strivire.
         2.7.   Aparatura de măsură

                     2.7.1.

                     Pentru încercările prevăzute în anexa III părțile A și B, trebuie furnizat un dispozitiv prevăzut cu un inel mobil bine fixat pe o tijă orizontală, pentru a măsura diferența dintre devierea instantanee maximă și devierea reziduală în timpul unei încercări de ciocnire laterală.

                     2.7.2.

                     Pentru încercările prevăzute în anexa III partea A, se fac măsurări după încercările de laborator pentru a determina dacă o parte oarecare a dispozitivului de protecție a intrat în zona de degajare descrisă în anexa III partea A punctul 2.

                     2.7.3.

                     Pentru încercările prevăzute în anexa III partea B, trebuie prevăzute instalații care să conțină un mecanism fotografic, în scopul stabilirii, după încercările de laborator, dacă în timpul încercărilor o parte oarecare a dispozitivului de protecție a pătruns sau a intrat în contact cu zona de degajare descrisă în anexa III partea B punctul 2.

               2.8.   Toleranțe
         Măsurările realizate în timpul încercărilor se efectuează cu următoarele toleranțe:

                     2.8.1.

                     dimensiuni lineare măsurate în timpul încercării (cu excepția punctului 2.8.2); dimensiunile dispozitivului de protecție și ale tractorului, zonă de degajare și deformarea anvelopelor ancorate la sol pentru încercările de ciocnire: ± 3 mm;

                     2.8.2.

                     înălțimea greutății plasate pentru încercările de ciocnire: ± 6 mm;

                     2.8.3.

                     masa cântărită a tractorului: ± 20 kg;

                     2.8.4.

                     sarcina aplicată pentru încercările de strivire: ± 2 %;

                     2.8.5.

                     unghiul lanțurilor sau cablurilor care suportă greutatea în punctul de impact: ± 2 °.

               3.   ÎNCERCĂRI
         3.1.   Generalități
         3.1.1.   Derularea încercărilor

                     3.1.1.1.

                     Lista și derularea încercărilor sunt următoarele (numerele punctelor sunt cele din anexa III părțile A și B care cuprinde descrierea diferitelor încercări):

                                             1.

                                             ciocnire în spate:

                                 1.1

                                             2.

                                             încercări de strivire în spate:

                                 1.4

                                             3.

                                             ciocnire frontală:

                                 1.2

                                             4.

                                             ciocnire laterală:

                                 1.3

                                             5.

                                             încercări de strivire frontală:

                                 1.5

                     3.1.1.2.

                     În cazul în care unul sau mai multe elemente ale dispozitivului de ancorare se deplasează sau se sparg pe parcursul încercării, aceasta trebuie reluată.

                     3.1.1.3.

                     În timpul încercării, nu se admit nici reparații, nici reglări ale tractorului sau ale dispozitivului de protecție în caz de răsturnare.

                     3.1.1.4.

                     În timpul încercării, transmisia tractorului este în punctul mort și frânele sunt slăbite.

                     3.1.1.5.

                     În cazul unui tractor cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), primul impact este longitudinal și se aplică la capătul cel mai greu (cu mai mult de 50 % din masa tractorului). Acesta este urmat de o încercare de strivire la același capăt. Al doilea impact este aplicat pe capătul cel mai ușor, iar al treilea impact este aplicat din lateral. În sfârșit, se efectuează o a doua încercare de strivire pe capătul cel mai ușor.

               3.1.2.   Ecartamentul roților
         Alegerea ecartamentului roților spate este de așa natură încât, pe cât posibil, dispozitivul de protecție în caz de răsturnare să nu fie susținut de pneuri pe parcursul încercărilor.
         3.1.3.   Demontarea elementelor care nu pot antrena niciun risc
         Odată cu tractorul care trebuie supus testului, se furnizează toate elementele tractorului și ale dispozitivului de protecție în caz de răsturnare care, ca unitate completă, constituie o protecție pentru șofer, inclusiv dispozitivul de protecție împotriva intemperiilor. Se admite demontarea geamurilor frontale, laterale și spate, din securit sau din alt material similar, precum și a tuturor panourilor detașabile, a echipamentelor și a accesoriilor care nu au nicio funcție de consolidare a structurii și care nu pot antrena niciun risc în caz de răsturnare.
         3.1.4.   Direcția ciocnirilor
         Latura tractorului care suportă ciocnirea laterală este cea care poate prezenta cea mai mare deformare. Ciocnirea în spate trebuie să lovească colțul cel mai îndepărtat de lovitura laterală, iar ciocnirea frontală, colțul cel mai apropiat de lovitura laterală.
         3.1.5.   Presiunile pneurilor și deviațiile
         Anvelopele nu trebuie să conțină lesturi sub formă de apă. Presiunile și deviațiile anvelopelor, odată blocate pentru diversele încercări, trebuie să corespundă tabelului următor:

                     Presiunea pneurilor (bar)

                     Deviație (mm)

                     Anvelope radiale

                     Anvelope diagonale

                     față

                     spate

                     față

                     spate

                     față

                     spate

                     Tractoare cu tracțiune pe patru roți, roți față și spate de aceeași dimensiune

                     1,20

                     1,20

                     1,00

                     1,00

                     25

                     25

                     Tractor cu tracțiune pe patru roți, cu roțile față mai mici decât roțile spate

                     1,80

                     1,20

                     1,50

                     1,00

                     20

                     25

                     Tractor cu tracțiune pe două roți

                     2,40

                     1,20

                     2,00

                     1,00

                     15

                     25

               4.   INTERPRETAREA REZULTATELOR

                     4.1.

                     Un dispozitiv de protecție în caz de răsturnare prezentat pentru omologare CE de tip este considerat satisfăcător, din punctul de vedere al rezistenței, în cazul în care întrunește următoarele condiții:

                                 4.1.1.

                                 nu prezintă rupturi și fisuri, astfel cum sunt acestea descrise la punctul 3.1 din anexa III părțile A și B;

                                 4.1.2.

                                 pentru încercările din anexa III partea A: nicio parte a zonei de degajare nu trebuie să depășească protecția dispozitivului de protecție în caz de răsturnare;
                                 pentru încercările din anexa III partea B: dispozitivul de protecție în caz de răsturnare nu trebuie să pătrundă în nicio parte a zonei de degajare în timpul vreuneia dintre încercările de ciocnire sau de strivire și nicio parte a zonei de degajare nu trebuie să depășească protecția dispozitivului, în conformitate cu anexa III partea B punctul 3.2;

                                 4.1.3.

                                 pentru încercările din anexa III partea A: diferența dintre deviația instantanee maximă și deviația reziduală, menționate la punctul 3.3 din anexa III partea A, nu depășește 15 cm;
                                 pentru încercările din anexa III partea B: în timpul încercărilor privind ciocnirea laterală, diferența dintre deviația instantanee maximă și deviația reziduală, menționate la punctul 3.3 din anexa III partea B, nu depășește 25 cm.

                     4.2.

                     Nu trebuie să existe alt element care să prezinte un risc special pentru șofer, de exemplu un tip de sticlă care poate prezenta pericole când se sparge, o capitonare insuficientă a feței interne a acoperișului sau în locul în care șoferul riscă să se lovească cu capul.

               5.   PROCES-VERBAL DE ÎNCERCARE

                     5.1.

                     Procesul-verbal de încercare se anexează certificatului de omologare CE de tip menționat în anexa VII. Un model de prezentare a acestuia figurează în anexa V. Procesul-verbal trebuie să conțină:

                                 5.1.1.

                                 o descriere generală a formei și a construcției dispozitivului de protecție în caz de răsturnare, inclusiv materialele și legăturile; dimensiunile exterioare ale tractorului echipat cu dispozitivul de protecție; principalele dimensiuni interioare; degajarea minimă în raport cu volanul; distanța laterală dintre volan și fețele laterale ale dispozitivului de protecție; înălțimea acoperișului dispozitivului de protecție deasupra scaunului sau a punctului de referință al scaunului și, dacă este cazul, a rezemătorului de picior; precizări privind modul normal de intrare și de ieșire și posibilitățile de degajare, determinate de structura dispozitivului de protecție; în sfârșit, detalii privind sistemul de încălzire și, dacă este cazul, de ventilație;

                                 5.1.2.

                                 precizări privind orice dispozitiv special, mai ales pentru a împiedica rostogolirile succesive ale tractorului;

                                 5.1.3.

                                 o scurtă indicație privind orice capitonare interioară menită să limiteze la maximum leziunile în zona capului și a umerilor sau să reducă zgomotul;

                                 5.1.4.

                                 o indicație a tipului parbrizului și a suprafeței vitrate utilizate.

                     5.2.

                     Procesul-verbal trebuie să poată identifica în mod clar tipul tractorului (marca, tipul și denumirea comercială etc.) utilizat în timpul încercărilor și tipurile cărora le este destinat dispozitivul de protecție.

                     5.3.

                     În cazul extinderii unei omologări CE la alte tipuri de tractoare, procesul-verbal trebuie să conțină o referire exactă la procesul-verbal de omologare CE de tip inițială, precum și indicații precise privind condițiile stabilite în anexa I punctul 3.4.

         ANEXA III

            PROCEDURI DE ÎNCERCARE

            A.   Metoda de încercare I

         1.   ÎNCERCĂRI DE CIOCNIRE ȘI DE STRIVIRE
         1.1.   Ciocnire în spate

                     1.1.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă să lovească dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia formează un unghi de 20 ° față de verticală, cu excepția cazului în care dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de contact din timpul deviației, formează un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de impact, în momentul deviației maxime, trebuie să fie poziționate paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile fiind în continuare în unghi de 20 ° față de verticală. Trebuie luate măsuri pentru a reduce tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact. Înălțimea greutății se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact se situează pe partea dispozitivului de protecție în caz de răsturnare care poate lovi prima solul în cazul unui accident în care tractorul ar bascula în spate, și anume, în mod normal, pe marginea superioară. Centrul de greutate al greutății se situează la o șesime din lățimea vârfului dispozitivului de protecție în caz de răsturnare în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului, atingând extremitatea superioară a vârfului dispozitivului de protecție în caz de răsturnare.
                     Cu toate acestea, în cazul în care o curbură a părții din spate a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare începe la o distanță superioară acesteia în interiorul acestui plan vertical, ciocnirea are loc în punctul în care începe curbura, și anume în punctul în care curbura este tangentă la o linie perpendiculară pe planul median al tractorului (a se vedea anexa IV figura 9).
                     În cazul în care un element proeminent prezintă o suprafață inadecvată greutății, i se atașează o placă din oțel de grosime și lățime corespunzătoare, lungă de aproximativ 300 mm, de așa manieră încât rezistența dispozitivului de protecție în caz de răsturnare să nu fie afectată.

                     1.1.2.

                     Tractoarele rigide se ancorează la sol cu niște cabluri. Punctele de ancorare ale cablurilor se situează la aproximativ 2 m în spatele axei spate și la 1,50 m în fața axei față. Fie punctele de ancorare sunt situate în planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al pendulului, fie mai multe puncte de ancorare formează o rezultantă situată în acest plan, în conformitate cu anexa IV figura 5.
                     Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneurilor față și spate corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se blochează o bucată de lemn cu secțiunea de 150 × 150 mm în fața roților spate, strâns lipită de acestea.

                     1.1.3.

                     Pentru tractoarele articulate, cele două axe trebuie ancorate la sol. Axa din secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție este tratată ca și axa spate din anexa IV figura 5. Punctul de articulație este susținut apoi de o bârnă cu secțiunea de 100 × 100 mm și este ferm ancorat la sol cu ajutorul unor cabluri legate la șinele de pe sol.

                     1.1.4.

                     Greutatea se trage în spate în așa fel încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 125 + 0,020 W
                     unde H este înălțimea de la care cade pendulul, în mm, iar W este masa tractorului, astfel cum este aceasta definită în anexa II punctul 1.3.
                     Se dă apoi drumul greutății, care va lovi dispozitivul de protecție.

               1.2.   Ciocnire frontală

                     1.2.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă lovește dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia formează un unghi de 20 ° față de verticală, cu condiția ca dispozitivul de protecție, în punctul de impact în timpul deviației, să nu formeze un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de impact, în momentul deviației maxime, trebuie să fie poziționate paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile rămânând în unghi de 20 ° față de verticală. Trebuie luate măsuri pentru a reduce tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact. Înălțimea greutății se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact este situat pe partea dispozitivului de protecție care poate lovi prima solul în cazul în care tractorul s-ar răsturna pe o parte, continuând să înainteze, și anume, în mod normal, în vârful colțului anterior. Centrul de greutate al greutății nu trebuie să fie situat la mai mult de 80 mm față de un plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea superioară a vârfului dispozitivului de protecție.
                     Cu toate acestea, în cazul în care o curbură a părții din față a dispozitivului de protecție începe la o distanță mai mare de 80 mm în interiorul acestui plan vertical, ciocnirea are loc în punctul în care începe curbura, și anume în punctul în care curbura este tangentă la o linie perpendiculară pe planul median al tractorului (a se vedea anexa IV figura 9).

                     1.2.2.

                     Tractoarele rigide se ancorează la sol în conformitate cu anexa IV figura 6. Punctele de ancorare a cablurilor se află la aproximativ 2 m în spatele axei spate și la 1,50 m în fața axei față.
                     Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneurilor față și spate corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se blochează o bucată de lemn cu secțiunea de 150 × 150 mm în spatele roților spate, strâns lipită de acestea.

                     1.2.3.

                     Pentru tractoarele articulate, cele două axe trebuie ancorate la sol. Axa din secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție este tratată ca și axa spate din anexa IV figura 6. Punctul de articulație este susținut în acest caz de o bârnă cu secțiunea de aproximativ 100 × 100 mm și este ferm ancorat la sol cu ajutorul unor cabluri legate de șinele de pe sol.

                     1.2.4.

                     Greutatea se trage în spate în așa fel încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 125 + 0,020 W.

               1.3.   Ciocnire laterală

                     1.3.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă lovește dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia sunt verticale, cu excepția cazului în care dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de contact din timpul deviației, este vertical. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de impact în momentul deviației maxime, trebuie să fie poziționate paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile rămânând verticale. Înălțimea greutății se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact este situat pe partea dispozitivului de protecție care poate lovi prima solul în cazul în care tractorul s-ar răsturna pe o parte, și anume în mod normal pe marginea superioară. Cu excepția cazului în care este sigur că un alt element situat pe această muchie ar lovi primul solul, punctul de impact este situat în planul perpendicular pe planul median al tractorului, trecând prin mijlocul scaunului reglat în poziție medie. Trebuie luate măsuri pentru a diminua tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact.

                     1.3.2.

                     Pentru tractoarele rigide, axa a cărei poziție este rigidă în raport cu dispozitivul de protecție în caz de răsturnare este ancorată pe latura care va fi ciocnită. Pentru tractoarele cu două roți motrice, este vorba în mod normal de axa spate; această dispunere este ilustrată în anexa IV figura 7. Cele două cabluri de ancorare trec pe axă în punctul de pornire al punctelor situate direct sub aceasta, unul spre un punct de ancorare situat la aproximativ 1,5 m în fața axei și altul spre un punct situat la aproximativ 1,5 m în spatele axei. Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneului adiacent cablului corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se fixează ca și cală o bucată de lemn la roata opusă greutății, care este blocată la sol astfel încât să stea strâns lipită de janta roții în timpul ciocnirii, în conformitate cu anexa IV figura 7. Lungimea bârnei se alege în așa fel încât, când este sprijinită de roată, să formeze un unghi de 30 ± 3 ° față de orizontală. Lungimea acesteia este egală cu de 20 până la de 25 de ori grosimea ei, iar lățimea acesteia este egală cu de 2 până la de 3 ori grosimea ei. Se împiedică deplasarea în lateral a celor două axe prin intermediul unei bârne ancorate la sol, sprijinite de partea exterioară a roții de pe latura opusă celei în care se va produce ciocnirea.

                     1.3.3.

                     Tractoarele articulate trebuie fixate la sol în așa fel încât secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție să fie fixată ferm la sol ca un tractor nearticulat.
                     Cele două axe ale tractorului se ancorează la sol. Axa și roțile secțiunii tractorului în care se află dispozitivul de protecție se ancorează și se calează în conformitate cu anexa IV figura 7. Punctul de articulație este susținut de o bârnă cu secțiunea de cel puțin 100 × 100 mm și se ancorează la șinele de pe sol. Se sprijină o cală de punctul de articulație și se fixează de sol în așa fel încât să producă același rezultat ca o cală sprijinită de roata spate și să ofere un suport similar celui obținut pentru un tractor rigid.

                     1.3.4.

                     Greutatea se trage în spate de așa manieră încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 125 + 0,150 W.

               1.4.   Strivire în spate
         Tractorul se situează în dispozitivul descris în anexa II punctul 2.6 și ilustrat în anexa IV figurile 8 și 10, de așa manieră încât marginea din spate a bârnei să fie deasupra părții superioare portante a dispozitivului de protecție care se află cel mai în spate și de așa manieră încât planul longitudinal median al tractorului să fie la jumătatea distanței dintre punctele de aplicare a forței pe bârnă.
         Suporturile se situează sub axe de așa manieră încât pneurile să nu suporte forța de strivire. Forța aplicată corespunde dublului masei tractorului, așa cum este aceasta definită în anexa II, punctul 1.3. Poate fi necesară ancorarea părții din față a tractorului.
         1.5.   Strivire frontală

                     1.5.1.

                     Această încercare este identică încercării de strivire în spate, cu excepția faptului că marginea din față a bârnei este situată deasupra părții superioare a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare aflate cel mai în față.

                     1.5.2.

                     Când partea din față a acoperișului dispozitivului de protecție nu poate suporta întreaga forță de strivire, această forță trebuie exercitată până când acoperișul suportă o deviație care să-l facă să coincidă cu planul care leagă partea superioară a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare cu partea aflată în fața tractorului, capabilă să suporte masa tractorului în caz de răsturnare. Forța se retrage apoi, iar tractorul se aduce în poziția inițială, astfel încât bârna să fie deasupra punctului din dispozitivul de protecție care ar fi atunci capabil să susțină partea din spate a tractorului complet întors, în conformitate cu anexa IV figura 10, și forța se aplică din nou în întregime.

               2.   ZONA DE DEGAJARE

                     2.1.

                     Zona de degajare este definită de următoarele planuri, tractorul fiind amplasat pe o suprafață orizontală:

                                 plan orizontal, situat la 95 cm deasupra scaunului rabatat;

                                 plan vertical, perpendicular pe planul median al tractorului, situat la 10 cm în spatele spătarului scaunului;

                                 plan vertical, paralel cu planul median al tractorului, trecând la o distanță de 25 cm la stânga de centrul scaunului;

                                 plan vertical, paralel cu planul median al tractorului, trecând la o distanță de 25 cm la dreapta de centrul scaunului;

                                 plan înclinat, conținând o linie orizontală perpendiculară pe planul median al tractorului, trecând la o distanță de 95 cm deasupra scaunului rabatat și la 45 cm (plus deplasarea posibilă a scaunului în față și în spate) prin fața spătarului scaunului. Acest plan înclinat trece prin fața volanului de direcție la o distanță de 4 cm față de marginea volanului în punctul său cel mai apropiat.

                     2.2.

                     Amplasarea spătarului scaunului se determină fără a se ține seama de o eventuală capitonare. Scaunul se reglează cât mai în spatele volanului, poziție normală pentru un șofer așezat, și în poziția cea mai înaltă, în cazul în care există un reglaj independent. În cazul în care este reglabilă, suspensia scaunului se reglează pe poziția de mijloc și se încarcă cu o masă de 75 kg.

               3.   MĂSURĂRI DE EFECTUAT
         3.1.   Rupturi și fisuri
         După fiecare încercare, toate elementele asamblării, cadrele și dispozitivele de montare pe tractor se examinează vizual pentru a descoperi rupturile și fisurile. Nu se iau în considerare eventualele fisuri mici în elementele neimportante.
         3.2.   Zona de degajare

                     3.2.1.

                     După fiecare încercare, se verifică dacă o parte oarecare a dispozitivului de protecție a pătruns în zona de degajare din jurul scaunului șoferului, în conformitate cu definiția de la punctul 2.

                     3.2.2.

                     În afară de aceasta, se verifică dacă o parte oarecare a zonei de degajare depășește protecția dispozitivului. În acest scop, se consideră ca fiind exterioară protecției dispozitivului orice parte a acestui spațiu care ar veni în contact cu solul neted dacă tractorul s-ar fi răsturnat pe partea din care a fost ciocnit. Pneurile și ecartamentul se consideră a fi la cotele cele mai mici indicate de constructor.

               3.3.   Deformare instantanee maximă
         În timpul încercării de ciocnire laterală, se înregistrează diferența dintre deformarea instantanee maximă și deformarea reziduală la 950 mm deasupra scaunului încărcat. O extremitate a tijei descrise în anexa II punctul 2.7.1 se atașează părții superioare a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare, iar cealaltă extremitate se trece printr-un orificiu din rigla verticală. Poziția inelului pe tijă după ciocnire indică deformarea instantanee maximă.
         3.4.   Deformare permanentă
         După încercarea de compresie finală, se înregistrează deformarea permanentă a dispozitivului de protecție. În acest scop, se înregistrează, înaintea începerii încercării, poziția principalelor cadre ale dispozitivului de protecție față de scaun.

            B.   Metoda de încercare II

         1.   ÎNCERCĂRI DE CIOCNIRE ȘI DE STRIVIRE
         1.1.   Ciocnire în spate

                     1.1.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă să lovească dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia formează un unghi de 20 ° față de verticală, cu excepția cazului în care dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de contact din timpul deviației, formează un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de impact, în momentul deviației maxime, trebuie să fie poziționate paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile rămânând în unghi de 20 ° față de verticală. Trebuie luate măsuri pentru a reduce tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact. Înălțimea greutății se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact este situat pe partea dispozitivului de protecție în caz de răsturnare care poate lovi prima solul în cazul unui accident în care tractorul ar bascula în spate, și anume, în mod normal, pe marginea superioară. Centrul de greutate al greutății se situează la o șesime din lățimea vârfului dispozitivului de protecție în caz de răsturnare în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului, atingând extremitatea superioară a vârfului dispozitivului de protecție în caz de răsturnare.
                     Cu toate acestea, dacă o curbură a părții din spate a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare începe la o distanță superioară acesteia în interiorul acestui plan vertical, ciocnirea are loc în punctul în care începe curbura, și anume în punctul în care curbura este tangentă la o linie perpendiculară pe planul median al tractorului (a se vedea anexa IV figura 9).
                     În cazul în care un element proeminent prezintă o suprafață inadecvată greutății, i se atașează o placă din oțel de grosime și lățime corespunzătoare, lungă de aproximativ 300 mm, de așa manieră încât rezistența dispozitivului de protecție în caz de răsturnare să nu fie afectată.

                     1.1.2.

                     Tractoarele rigide se ancorează la sol cu niște cabluri. Punctele de ancorare ale cablurilor se situează la aproximativ 2 m în spatele axei spate și la 1,50 m în fața axei față. Fie punctele de ancorare se situează pe planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al pendulului, fie mai multe puncte de ancorare formează o rezultantă situată în acest plan, în conformitate cu anexa IV figura 5.
                     Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneurilor față și spate corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se blochează o bucată de lemn cu secțiunea de 150 × 150 mm în fața roților spate, strâns lipită de acestea.

                     1.1.3.

                     Pentru tractoarele articulate, cele două axe trebuie ancorate la sol. Axa din secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție este tratată ca și axa spate din anexa IV figura 5. Punctul de articulație este susținut apoi de o bârnă cu secțiunea de minimum 100 × 100 mm și este ferm ancorat la sol cu ajutorul unor cabluri legate la șinele de pe sol.

                     1.1.4.

                     Greutatea se trage în spate în așa fel încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 2,165 × 10–8 × WL2 sau H = 5,73 × 10–2 × I
                     unde:

                                 H

                                 =

                                 înălțimea de la care cade pendulul, în milimetri,

                                 W

                                 =

                                 masa tractorului definită la punctul 1.3 din anexa II,

                                 L

                                 =

                                 ampatamentul maxim în milimetri,
                                 și

                                 I

                                 =

                                 momentul de inerție al axei spate, roțile fiind scoase, în kilograme pe metri pătrați (kg/m2).

                           Se dă apoi drumul greutății, care va lovi dispozitivul de protecție.

                     1.1.5.

                     Nu se produce ciocnire în partea din spate a unui tractor la care cel puțin 50 % din greutate, în sensul stabilit de punctul 1.3 din anexa II, este susținută de axa față.

               1.2.   Ciocnire frontală

                     1.2.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă să lovească dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia formează un unghi de 20 ° față de verticală, cu excepția cazului în care dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de contact din timpul deviației, formează un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, în punctul de impact, în momentul deviației maxime, se poziționează paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile rămânând în unghi de 20 ° față de verticală. Trebuie luate măsuri pentru a diminua tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact. Înălțimea greutății se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact este situat pe partea dispozitivului de protecție în caz de răsturnare care poate lovi prima solul în cazul în care tractorul s-ar răsturna pe o parte, continuând să înainteze, și anume, în mod normal, în vârful colțului din față. Centrul de greutate al greutății nu trebuie să se afle la mai mult de 80 mm față de un plan vertical paralel cu planul median al tractorului, atingând extremitatea superioară a vârfului dispozitivului de protecție în caz de răsturnare.
                     Cu toate acestea, în cazul în care o curbură a părții din față a dispozitivului de protecție începe la o distanță mai mare de 80 mm în interiorul acestui plan vertical, ciocnirea are loc în punctul în care începe curbura, și anume în punctul în care curbura este tangentă la o linie perpendiculară pe planul median al tractorului (a se vedea anexa IV figura 9).

                     1.2.2.

                     Tractoarele rigide se ancorează la sol în conformitate cu anexa IV figura 6. Punctele de ancorare a cablurilor se situează la aproximativ 2 m în spatele axei spate și la 1,50 m în fața axei față.
                     Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneurilor față și spate corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se blochează o bucată de lemn cu secțiunea de 150 × 150 mm în fața roților spate, strâns lipită de acestea.

                     1.2.3.

                     Pentru tractoarele articulate, cele două axe trebuie ancorate la sol. Axa din secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție este tratată ca și axa spate din anexa IV figura 6. Punctul de articulație este susținut atunci de o bârnă cu secțiunea de 100 × 100 mm și este ferm ancorat la sol cu ajutorul unor cabluri legate la șinele de pe sol.

                     1.2.4.

                     Greutatea se trage în spate în așa fel încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 125 + 0,020 W.

               1.3.   Ciocnire laterală

                     1.3.1.

                     Poziția tractorului în raport cu greutatea este de așa natură încât aceasta din urmă să lovească dispozitivul de protecție în caz de răsturnare în momentul în care latura de impact a greutății și lanțurile sau cablurile acesteia sunt verticale, cu excepția cazului în care dispozitivul de protecție, în punctul de contact din timpul deviației, este vertical. În acest caz, latura de impact a greutății și dispozitivul de protecție în punctul de impact, în momentul deviației maxime, se poziționează paralel, cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, lanțurile și cablurile rămânând verticale. Înălțimea se reglează de așa manieră încât centrul de greutate să treacă prin punctul de contact.
                     Punctul de impact este situat pe partea dispozitivului de protecție în caz de răsturnare care poate lovi prima solul în cazul în care tractorul s-ar răsturna pe o parte, și anume în mod normal pe marginea superioară. Cu excepția cazului în care este sigur că un alt element situat pe această muchie ar lovi primul solul, punctul de impact este situat în planul perpendicular pe planul median al tractorului, trecând prin mijlocul scaunului reglat în poziție medie. Trebuie luate măsuri pentru a diminua tendința greutății de a se răsuci în jurul punctului de contact. În cazul unui tractor cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile) punctul de impact se determină în raport cu intersecția dintre planul median al tractorului și un plan perpendicular pe acesta, după o linie dreaptă care trece printr-un punct echidistant față de cele două puncte de referință ale scaunului.

                     1.3.2.

                     Pentru tractoarele rigide, axa a cărei poziție este rigidă în raport cu dispozitivul de protecție în caz de răsturnare se ancorează pe latura care va fi ciocnită. Pentru tractoarele cu două roți motrice, este vorba în mod normal de axa spate; această dispunere este ilustrată în anexa IV figura 7. Cele două cabluri de ancorare trec pe axă în punctul de pornire al punctelor situate direct sub aceasta, unul spre un punct de ancorare situat la aproximativ 1,5 m în fața axei și altul spre un punct situat la aproximativ 1,5 m în spatele axei. Cablurile se tensionează pentru a produce o deviație a pneului adiacent cablului corespunzătoare indicațiilor din anexa II punctul 3.1.5. După tensionarea cablurilor, se fixează ca și cală o bucată de lemn de 150 × 150 mm la roata opusă greutății și este blocată la sol astfel încât să fie strâns lipită de janta roții în timpul ciocnirii, în conformitate cu anexa IV figura 7. Lungimea bârnei se alege în așa fel încât, când este sprijinită de roată, să formeze un unghi de 30 ± 3 ° față de orizontală. Lungimea acesteia este egală cu de 20 până la de 25 de ori grosimea ei, iar lățimea acesteia este egală cu de 2 până la de 3 ori grosimea ei. Se împiedică deplasarea în lateral a celor două axe cu ajutorul unei bârne ancorate la sol, sprijinite de partea exterioară a roții de pe latura opusă celei în care se va produce ciocnirea.

                     1.3.3.

                     Tractoarele articulate trebuie fixate la sol în așa fel încât secțiunea tractorului în care se află dispozitivul de protecție să fie fixată ferm la sol, ca la un tractor nearticulat.
                     Cele două axe ale tractoarelor se ancorează la sol. Axa și roțile secțiunii tractorului în care se află dispozitivul de protecție se ancorează și se calează în conformitate cu anexa IV figura 7. Punctul de articulație este susținut de o bârnă cu secțiunea de cel puțin 100 × 100 mm și se ancorează la șinele de pe sol. Se sprijină o cală de punctul de articulație și se fixează de sol în așa fel încât să producă același rezultat ca o cală sprijinită de roata spate și să ofere un suport similar celui obținut pentru un tractor rigid.

                     1.3.4.

                     Greutatea se trage în spate în așa fel încât înălțimea centrului de greutate să o depășească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de următoarea formulă:
                     H = 125 + 0,150 W.

               1.4.   Strivire în spate
         Tractorul se situează în dispozitivul descris în anexa II punctul 2.6 și ilustrat în anexa IV figurile 8 și 10, de așa manieră încât marginea din spate a bârnei să se găsească deasupra părții superioare portante a dispozitivului de protecție care se află cel mai în spate și în așa fel încât planul longitudinal median al tractorului să fie la jumătatea distanței dintre punctele de aplicare a forței pe bârnă.
         Suporturile se amplasează sub axe de așa manieră încât pneurile să nu suporte forța de strivire. Forța aplicată corespunde dublului masei tractorului, așa cum este aceasta definită în anexa II punctul 1.3. Poate fi necesară ancorarea părții din față a tractorului.
         1.5.   Strivire frontală

                     1.5.1.

                     Această încercare este identică încercării de strivire în spate, cu excepția faptului că marginea din față a bârnei este situată deasupra părții superioare a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare aflate cel mai în față.

                     1.5.2.

                     Când partea din față a acoperișului dispozitivului de protecție nu poate suporta întreaga forță de strivire, această forță trebuie exercitată până când acoperișul suportă o deviație care îl face să coincidă cu planul care leagă partea superioară a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare cu partea aflată în fața tractorului, capabilă să suporte masa tractorului în caz de răsturnare. Apoi forța se retrage, iar tractorul se aduce în poziția inițială, astfel încât bârna să fie deasupra punctului dispozitivului de protecție care ar fi atunci capabil să susțină partea din spate a tractorului complet răsturnat, în conformitate cu anexa IV figura 10, și forța se aplică din nou în întregime.

               2.   ZONA DE DEGAJARE

                     2.1.

                     Zona de degajare este ilustrată în anexa IV figura 3 și este definită în raport cu un plan vertical de referință, în general longitudinal față de tractor și care trece printr-un punct de referință al scaunului, descris la punctul 2.3, și centrul volanului. Se consideră că acest plan de referință se deplasează orizontal cu scaunul și volanul în timpul ciocnirilor, dar rămâne perpendicular pe podeaua tractorului sau a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare, în cazul în care acest dispozitiv este montat elastic.
                     Când volanul este reglabil, acesta trebuie să se afle în poziția normală pentru un șofer așezat.

                     2.2.

                     Limitele zonei sunt specificate după cum urmează:

                                 2.2.1.

                                 planuri verticale situate la 250 mm de fiecare parte a planului de referință, limitate în partea de sus la 300 mm deasupra punctului de referință al scaunului;

                                 2.2.2.

                                 planuri paralele care se întind de la marginea superioară a planurilor menționate la punctul 2.2.1 până la o înălțime maximă de 900 mm deasupra punctului de referință al scaunului și care sunt înclinate în așa fel încât marginea superioară a planului pe latura care suportă ciocnirea laterală să fie la cel puțin 100 mm de planul de referință;

                                 2.2.3.

                                 un plan orizontal situat la 900 mm deasupra punctului de referință al scaunului;

                                 2.2.4.

                                 un plan înclinat perpendicular pe planul de referință și care conține un punct situat vertical la 900 mm deasupra punctului de referință al scaunului și punctul aflat cel mai în spate față de structura scaunului, inclusiv suspensia;

                                 2.2.5.

                                 un plan vertical perpendicular pe planul de referință care se întinde spre baza punctului aflat cel mai în spate față de scaun;

                                 2.2.6.

                                 o suprafață curbilinie, perpendiculară pe planul de referință, având o rază de 120 mm tangentă la planurile menționate la punctele 2.2.3 și 2.2.4;

                                 2.2.7.

                                 o suprafață curbilinie, perpendiculară pe planul de referință, având o rază de 900 mm și care prelungește în față cu 400 mm planul menționat la punctul 2.2.3 față de care este tangentă într-un punct situat la 150 mm în fața punctului de referință al scaunului;

                                 2.2.8.

                                 un plan înclinat perpendicular pe planul de referință, care întâlnește suprafața menționată la punctul 2.2.7 pe marginea din față a acesteia și care trece la 40 mm de volan. În cazul în care volanul este ridicat, acest plan se înlocuiește cu un plan tangent la suprafața menționată la punctul 2.2.7;

                                 2.2.9.

                                 un plan vertical, perpendicular pe planul de referință și care este situat la 40 mm în fața volanului;

                                 2.2.10.

                                 un plan orizontal care trece prin punctul de referință al scaunului;

                                 2.2.11.

                                 în cazul unui tractor cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), zona de degajare este înfășurătoarea celor două zone de degajare determinate de cele două poziții ale volanului de direcție și scaunului;

                                 2.2.12.

                                 în cazul unui tractor care poate fi echipat cu scaune opționale, încercările se bazează pe zona de degajare combinată formată de punctele de referință ale scaunului pentru toate opțiunile disponibile pentru fixarea scaunului. Structura de protecție în caz de răsturnare nu trebuie să intre în zona de degajare combinată din jurul diferitelor puncte de referință ale scaunului;

                                 2.2.13.

                                 în cazul în care, după efectuarea încercării, se propune o nouă opțiune pentru scaun, se face un calcul pentru a determina dacă zona de degajare din jurul noului punct de referință al scaunului este localizată în întregime în interiorul zonei de degajare combinate stabilite anterior. În cazul în care nu se întâmplă acest lucru, este necesară o nouă încercare.

                     2.3.

                     Amplasarea scaunului și punctul de referință al scaunului

                     2.3.1.

                     În sensul definiției zonei de degajare de la punctul 2.1, scaunul se situează în punctul aflat cel mai în spate al oricărei reglări în poziția orizontală. Acesta se amplasează în poziția mediană a reglajului vertical când acesta este independent de reglarea poziției orizontale.
                     Punctul de referință se obține cu ajutorul aparatului ilustrat în anexa IV figurile 1 și 2, care simulează locul ocupat de un om. Acest aparat este constituit dintr-o planșă care reprezintă șezutul scaunului și din alte planșe care reprezintă spătarul. Planșa inferioară a spătarului este articulată la nivelul oaselor iliace (A) și al regiunii lombare (B), înălțimea articulației (B) fiind reglabilă.

                     2.3.2.

                     Se înțelege prin punct de referință punctul de intersecție al planului longitudinal median al scaunului cu planul tangent la baza spatelui și un plan orizontal. Acest plan orizontal întâlnește suprafața inferioară a planșei care reprezintă șezutul scaunului la 150 mm în fața planului tangent menționat mai sus.

                     2.3.3.

                     În cazul în care suspensia scaunului este reglabilă în funcție de greutatea șoferului, aceasta se reglează astfel încât scaunul să fie în poziția medie a reglajului dinamic.
                     Aparatul se poziționează pe scaun. Se aplică apoi o forță de 550 N într-un punct situat la 50 mm în fața articulației (A) și cele două părți ale planșei care reprezintă spătarul se sprijină ușor tangențial cu spătarul.

                     2.3.4.

                     În cazul în care nu se pot stabili tangentele la fiecare nivel al spătarului (deasupra și sub regiunea lombară), trebuie luate următoarele măsuri:

                                 2.3.4.1.

                                 atunci când nu este posibilă nicio tangentă în partea inferioară: partea inferioară a planșei care reprezintă spătarul se sprijină vertical pe spătar;

                                 2.3.4.2.

                                 atunci când nu este posibilă nicio tangentă în partea superioară: articulația (B) se fixează la o înălțime de 230 mm deasupra punctului de referință al scaunului, în cazul în care suprafața inferioară a planșei care reprezintă spătarul este verticală. Prin urmare, cele două părți ale planșei care reprezintă spătarul sunt ușor sprijinite tangențial de spătar.

               3.   MĂSURĂRI DE EFECTUAT
         3.1.   Rupturi și fisuri
         După fiecare încercare, toate elementele asamblării, cadrele și dispozitivele de montare se examinează vizual pentru a descoperi rupturile și fisurile. Nu se iau în considerare eventualele fisuri mici la elementele neimportante.
         3.2.   Zona de degajare

                     3.2.1.

                     În timpul fiecărei încercări, se verifică dacă o parte oarecare a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare a pătruns în zona de degajare din jurul scaunului șoferului, în conformitate cu definiția de la punctele 2.1 și 2.2.

                     3.2.2.

                     În afară de aceasta, se verifică dacă o parte oarecare a zonei de degajare depășește protecția dispozitivului. În acest scop, se consideră ca fiind exterioară protecției dispozitivului orice parte a acestui spațiu care ar veni în contact cu solul neted în cazul în care tractorul s-ar fi răsturnat pe partea din care a fost ciocnit. Pneurile și ecartamentul sunt considerate la cotele cele mai mici indicate de constructor.

               3.3.   Deformare instantanee maximă
         În timpul încercării de ciocnire laterală, se înregistrează diferența dintre deformarea instantanee maximă și deformarea reziduală la 900 mm deasupra și la 150 mm în fața punctului de referință al scaunului. O extremitate a tijei, descrisă în anexa II punctul 2.7.1, se atașează părții superioare a dispozitivului de protecție în caz de răsturnare, iar cealaltă extremitate se trece printr-un orificiu din rigla verticală. Poziția inelului pe tijă după ciocnire indică deformarea instantanee maximă.
         3.4.   Deformare permanentă
         După încercarea de compresie finală, se înregistrează deformarea permanentă a dispozitivului de protecție. În acest scop, se înregistrează, înaintea începerii încercării, poziția principalelor cadre ale dispozitivului de protecție în raport cu punctul de referință al scaunului.

         ANEXA IV

            FIGURI

         ANEXA V

         ANEXA VI

            MARCARE

         Marca de omologare CE de tip este compusă dintr-un dreptunghi în interiorul căruia este plasată litera „e”, urmată de numărul distinctiv al statului membru care a acordat omologarea:
         1. pentru Germania,
         2. pentru Franța,
         3. pentru Italia,
         4. pentru Țările de Jos,
         5. pentru Suedia,
         6. pentru Belgia,
         7. pentru Ungaria,
         8. pentru Republica Cehă,
         9. pentru Spania,
         11. pentru Regatul Unit,
         12. pentru Austria,
         13. pentru Luxemburg,
         17. pentru Finlanda,
         18. pentru Danemarca,
         19. pentru România,
         20. pentru Polonia,
         21. pentru Portugalia,
         23. pentru Grecia,
         24. pentru Irlanda,
         26. pentru Slovenia,
         27. pentru Slovacia,
         29. pentru Estonia,
         32. pentru Letonia,
         34. pentru Bulgaria,
         36. pentru Lituania,
         49. pentru Cipru,
         50. pentru Malta
         și de un număr de omologare CE de tip corespunzător numărului certificatului de omologare CE de tip stabilit pentru tipul dispozitivului de protecție în caz de răsturnare în ceea ce privește rezistența acestuia și rezistența montării acestuia pe tractor, plasat într-o poziție oarecare în apropierea dreptunghiului.

            Exemplu de marcă de omologare CE de tip

         ANEXA VII

         ANEXA VIII

            Condiții de omologare CE de tip

                     1.

                     Cererea de omologare CE de tip pentru un tip de tractor privind rezistența dispozitivului de protecție în caz de răsturnare și a montării acestuia pe tractor se prezintă de către constructorul tractorului sau de către reprezentantul autorizat al acestuia.

                     2.

                     Se prezintă serviciului tehnic însărcinat cu încercările de omologare un tractor reprezentativ pentru tipul care va fi omologat, pe care sunt montate un dispozitiv de protecție, precum și punctele de montare a acestuia, omologate corespunzător.

                     3.

                     Serviciul tehnic însărcinat cu încercările de omologare verifică dacă tipul de dispozitiv de protecție omologat este destinat montării pe tipul de tractor pentru care este cerută omologarea. Acesta verifică, în special, dacă montarea dispozitivului de protecție corespunde celei testate când s-a efectuat omologarea CE de tip.

                     4.

                     Posesorul omologării CE poate cere extinderea acesteia pentru alte tipuri de dispozitive de protecție.

                     5.

                     Autoritățile competente acordă această extindere cu următoarele condiții:

                                 5.1.

                                 noul tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare și montarea acestuia pe tractor au făcut obiectul unei omologări CE;

                                 5.2.

                                 este conceput pentru a fi montat pe tipul de tractor pentru care este cerută extinderea omologării CE de tip;

                                 5.3.

                                 montarea dispozitivului de protecție pe tractor corespunde celei testate când a fost acordată omologarea CE de tip.

                     6.

                     O fișă conformă modelului din anexa IX se anexează fișei de omologare CE de tip pentru fiecare omologare sau extindere a omologării acordată sau refuzată.

                     7.

                     În cazul în care cererea de omologare CE de tip pentru un tip de tractor este înaintată în același timp cu cererea de omologare CE de tip pentru un tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare destinat montării pe tipul de tractor pentru care este cerută omologarea CE de tip, nu se efectuează verificările prevăzute la punctele 2 și 3.

         ANEXA IX

         ANEXA X
         PARTEA A

            Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare

         (menționate la articolul 13)

                     Directiva 77/536/CEE a Consiliului
                     (JO L 220, 29.8.1977, p. 1)

                     Anexa I partea X din Actul de aderare din 1979
                     (JO L 291, 19.11.1979, p. 108)

                     Anexa I partea IX A din Actul de aderare din 1985
                     (JO L 302, 15.11.1985, p. 209)

                     Directiva 87/354/CEE a Consiliului
                     (JO L 192, 11.7.1987, p. 43)

                     numai în ceea ce privește trimiterile la punctul 9 litera (a) din anexa la Directiva 77/536/CEE

                     Directiva 89/680/CEE a Consiliului
                     (JO L 398, 30.12.1989, p. 26)

                     Punctul XI.C.II.2 din anexa I la Actul de aderare din 1994
                     (JO C 241, 29.8.1994, p. 205)

                     Directiva 1999/55/CE a Comisiei
                     (JO L 146, 11.6.1999, p. 28)

                     Punctul I.A.21 din anexa II la Actul de aderare din 2003
                     (JO L 236, 23.9.2003, p. 53)

                     Directiva 2006/96/CE a Consiliului
                     (JO L 363, 20.12.2006, p. 81)

                     numai în ceea ce privește trimiterile la articolul 1 din Directiva 77/536/CEE și în ceea ce privește anexa partea A punctul 20

               PARTEA B

            Termene de transpunere în dreptul intern și de aplicare

         (menționate la articolul 13)

                     Directiva

                     Termen de transpunere

                     Termen de aplicare

                     77/536/CEE

                     29 decembrie 1978

                     —

                     87/354/CEE

                     31 decembrie 1987

                     —

                     89/680/CEE

                     3 ianuarie 1990

                     —

                     1999/55/CE

                     30 iunie 2000 (1)

                     —

                     2006/96/CE

                     1 ianuarie 2007

                     —

            (1)  În conformitate cu articolul 2 din Directiva 1999/55/CE:

            „(1)   De la 1 iulie 2000, statele membre nu pot:

                        —

                        refuza, pentru un tip de tractor, acordarea omologării CE de tip, eliberarea documentului menționat la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE sau acordarea omologării naționale ori

                        —

                        interzice punerea în circulație a tractoarelor,

                  dacă tractoarele în cauză corespund cerințelor Directivei 77/536/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
            (2)   De la 1 ianuarie 2001, statele membre:

                        —

                        nu mai pot elibera documentul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor care nu corespunde cerințelor Directivei 77/536/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă;

                        —

                        pot refuza acordarea omologării naționale de tip pentru un tip de tractor care nu corespunde cerințelor Directivei 77/536/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.”

         ANEXA XI

            TABEL DE CORESPONDENȚĂ

                     Directiva 77/536/CEE

                     Directiva 1999/55/CE

                     Prezenta directivă

                     Articolul 9

                     Articolul 1

                     Articolul 1

                     Articolul 2

                     Articolul 2

                     Articolul 3

                     Articolul 3

                     Articolul 4

                     Articolul 4

                     Articolul 5

                     Articolul 5

                     Articolul 6

                     Articolul 6

                     Articolul 7

                     Articolul 7

                     —

                     Articolul 2

                     Articolul 8

                     Articolul 8

                     Articolul 9

                     Articolele 10 și 11

                     Articolele 10 și 11

                     Articolul 12 alineatul (1)

                     —

                     Articolul 12 alineatul (2)

                     Articolul 12

                     —

                     Articolul 13

                     —

                     Articolul 14

                     Articolul 13

                     Articolul 15

                     Anexele I-IX

                     Anexele I-IX

                     —

                     Anexa X

                     —

                     Anexa XI