title: Directiva 98/42/CE a Comisiei din 19 iunie 1998 de modificare a Directivei 95/21/CE a Consiliului privind aplicarea, în cazul navelor care fac escală în porturile Comunității sau care navighează pe apele aflate sub jurisdicția statelor membre, a standardelor internaționale referitoare la siguranța pe mare, prevenirea poluării și la condițiile de viață și de muncă la bordul navelor (controlul statului de port) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               07/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               118

         31998L0042

               L 184/40

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/42/CE A COMISIEI

   din 19 iunie 1998
   de modificare a Directivei 95/21/CE a Consiliului privind aplicarea, în cazul navelor care fac escală în porturile Comunității sau care navighează pe apele aflate sub jurisdicția statelor membre, a standardelor internaționale referitoare la siguranța pe mare, prevenirea poluării și la condițiile de viață și de muncă la bordul navelor (controlul statului de port)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 95/21/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind aplicarea, în cazul navelor care fac escală în porturile Comunității sau care navighează pe apele care țin de jurisdicția statelor membre, a standardelor internaționale referitoare la siguranța pe mare, prevenirea poluării și la condițiile de viață și de muncă la bordul navelor (controlul statului de port) (1), modificată de Directiva 98/25/CE (2), în special articolul 19,
   întrucât este necesar să se țină seama de modificările aduse convențiilor, protocoalelor, codurilor și rezoluțiilor Organizației Maritime Internaționale (OMI), precum și de modificările și prevederile stabilite în Memorandumul de înțelegere de la Paris (MOU);
   întrucât, de la adoptarea Directivei 95/21/CE, au continuat eforturile pentru a dezvolta un sistem de direcționare mai bun; întrucât sistemul de direcționare dezvoltat în cadrul Memorandumului de înțelegere de la Paris (MOU) ar trebui inclus în această directivă;
   întrucât lista certificatelor și documentelor menționate în anexa II la Directiva 95/21/CE trebuie modificată pentru a ține seama de modificările intrate în vigoare în legislația internațională;
   întrucât lista „motivelor clare” pentru o inspecție mai amănunțită indicată în anexa III la directiva menționată trebuie modificată, având în vedere lista mai completă indicată în Rezoluția OMI A.787(19);
   întrucât, în conformitate cu anexa IV la directiva respectivă, procedurile și orientările privind controlul navelor care trebuie respectate de inspectori sunt cele descrise în Rezoluțiile OMI A.466(XII) modificată, A.542(13), MEPC.26(23) și A.742(18); întrucât anexa IV menționată anterior trebuie modificată pentru a ține seama de revocarea rezoluțiilor respective prin Rezoluția OMI A.787(19); întrucât procedurile descrise în Rezoluția A.787(19) au fost încorporate în anexa I, „Procedurile privind controlul statului de port”, la Memorandumul de înțelegere de la Paris;
   întrucât, pentru a decide dacă o navă trebuie reținută sau nu, inspectorul trebuie să aplice criteriile stabilite în anexa VI la directiva menționată; întrucât, cu toate acestea, în anumite condiții nu trebuie reținută o navă pe motiv că a suferit avarii accidentale;
   întrucât anexa VI menționată ar trebui să fie și ea modificată, având în vedere dispozițiile incluse în Rezoluția OMI A.787(19), în special cu privire la domeniile reglementate de Convenția internațională privind standardele de pregătire a navigatorilor, de brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart (STCW) din 1978;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul comitetului înființat în temeiul articolului 12 din Directiva 93/75/CEE (3) a Consiliului, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/34/CE (4) a Comisiei,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 95/21/CE se modifică după cum urmează:

               (1)

               La articolul 5, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   La selectarea navelor pentru inspecție, autoritatea competentă acordă prioritate absolută navelor menționate în anexa I partea I. La stabilirea ordinii de prioritate pentru inspectarea celorlalte nave listate în anexa I, autoritatea competentă se bazează pe coeficientul global de targeting menționat în anexa I partea II.”

               (2)

               Anexele I, II, III, IV și VI se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 30 septembrie 1998 cel târziu. Ele informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 iunie 1998.

            Pentru Comisie

         Neil KINNOCK

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 157, 7.7.1995, p. 1.

      (2)  JO L 133, 7.5.1998, p. 19.

      (3)  JO L 247, 5.10.1993, p. 19.

      (4)  JO L 158, 17.6.1997, p. 40.
   ANEXĂ
   1.   Anexa I se înlocuiește cu următorul text:
   „
         ANEXA I
         NAVE AVUTE ÎN VEDERE PENTRU INSPECȚIE PRIORITARĂ
         [în conformitate cu articolul 5 alineatul (2)]
         Factorii predominanți
         Indiferent de valoarea factorului de targeting, sunt avute în vedere pentru inspecția principală cu caracter prioritar următoarele nave:
         1.   navele pe care piloții sau autoritățile portuare le-au declarat că au deficiențe care ar putea afecta siguranța navigației (în temeiul Directivei 93/75/CEE și articolului 13 din prezenta directivă);
         2.   navele care nu se conformează obligațiilor stabilite în Directiva 93/75/CEE;
         3.   navele care fac obiectul unui raport sau al unei notificări întocmite de către un alt stat membru;
         4.   navele care fac obiectul unui raport sau al unei reclamații din partea căpitanului, a unui membru al echipajului sau a oricărei persoane sau organizații cu un interes legitim în ceea ce privește operarea navei în condiții de siguranță, condițiile de trai și de muncă la bordul navelor sau prevenirea poluării, cu excepția cazurilor în care statul membru respectiv consideră că raportul sau reclamația sunt în mod evident neîntemeiate; identitatea persoanei care înaintează raportul sau reclamația nu trebuie să fie dezvăluită căpitanului sau proprietarului navei respective;
         5.   navele care:

                     —

                     sunt implicate într-o coliziune, împotmolire sau eșuare în drumul spre port;

                     —

                     sunt acuzate de o presupusă încălcare a dispozițiilor privind evacuarea substanțelor periculoase sau a apelor uzate;

                     —

                     sunt pilotate în mod neprofesionist sau nesigur, în sensul că nu sunt respectate măsurile de stabilire a itinerariilor adoptate de OMI sau practicile și procedurile de navigație sau

                     —

                     sunt exploatate în așa fel încât pot prezenta un pericol pentru persoane, mărfuri sau mediu;

               6.   navele care au fost suspendate din clasa din care fac parte din motive de siguranță în ultimele șase luni.
         II.   Factorul de targeting general
         Sunt avute în vedere pentru o inspecție prioritară următoarele nave.

                        Valoarea factorului de targeting

                     1.   navele care vizitează un port dintr-un stat membru pentru prima dată sau după o absență de 12 luni sau mai mult. La aplicarea acestor criterii, statele membre trebuie să ia în considerare, de asemenea, inspecțiile efectuate de către membrii OMI. În absența unor date corespunzătoare în acest scop, statele membre utilizează datele Sirenac disponibile și inspectează navele neînregistrate în Sirenac după intrarea în vigoare a bazei de date respective la 1 ianuarie 1993;

                     + 20

                     2.   navele neinspectate de nici un stat membru în ultimele șase luni;

                     + 10

                     3.   navele ale căror certificate legale de construcție și echipare, eliberate în conformitate cu convențiile și certificatele de clasificare, au fost emise de o organizație care nu este recunoscută conform condițiilor prevăzute în Directiva 94/57/CE a Consiliului din 22 noiembrie 1994 privind normele și standardele comune destinate inspectării navelor și organizațiilor de control și activităților relevante ale administrațiilor maritime (1);

                     + 5

                     4.   navele care arborează pavilionul unui stat care figurează în tabelul navigației medii pe trei ani privind reținerile și întârzierile peste medie, publicat în raportul anual al OMI:

                                 —

                                 0 – 3 % peste medie;

                     + 3

                                 —

                                 3,1 – 6 % peste medie;

                     + 4

                                 —

                                 mai mult de 6 % peste medie;

                     + 5

                     5.   navele cărora li s-a permis să părăsească portul unui stat membru în anumite condiții:

                     (a)   pentru fiecare deficiență care urmează să fie remediată înainte de plecare;

                     + 1

                     (b)   pentru fiecare deficiență care urmează să fie remediată în portul următor;

                     + 1

                     (c)   pentru fiecare două deficiențe care urmează să fie remediate în termen de 14 zile;

                     + 1

                     (d)   pentru fiecare două deficiențe pentru care sunt specificate alte condiții;

                     + 1

                     (e)   dacă s-au luat măsuri de remediere a navelor și s-au remediat toate deficiențele;

                     - 2

                     6.   navele ale căror deficiențe au fost înregistrate pe durata unei inspecții anterioare, în funcție de numărul deficiențelor:

                                 —

                                 0;

                     - 15

                                 —

                                 1 - 5;

                     0

                                 —

                                 6 - 10;

                     + 5

                                 —

                                 11 - 20;

                     + 10

                                 —

                                 mai mult de 20 de deficiențe;

                     + 15

                     7.   navele care au fost reținute într-un port anterior;

                     + 15

                     8.   navele care arborează pavilionul unui stat care nu a ratificat toate convențiile internaționale relevante menționate la articolul 2 din prezenta directivă;

                     + 1

                     9.   navele care arborează pavilionul unui stat cu o rată a deficiențelor peste medie;

                     + 1

                     10.   navele cu deficiențe de clasă peste medie;

                     + 1

                     11.   navele care fac parte dintr-o categorie pentru care s-a hotărât o inspecție extinsă (în temeiul articolului 7 din prezenta directivă);

                     + 5

                     12.   alte nave:

                                 —

                                 cu o vechime de la 13 până la 20 de ani;

                     + 1

                                 —

                                 cu o vechime de la 21 până la 24 de ani;

                     + 2

                                 —

                                 cu o vechime mai mare de 25 de ani.

                     + 3

               Factorul de targeting înseamnă valoarea numerică alocată unei nave individuale, în conformitate cu dispozițiile prezentei anexe și care este afișată electronic în sistemul de informare Sirenac.
         La stabilirea ordinii de prioritate a navelor enumerate anterior, autoritatea competentă ține seama de ordinea indicată de factorul de targeting general. Un factor de targeting de ordin superior indică o prioritate mai mare. Factorul de targeting este suma valorilor aplicabile ale factorilor de targeting indicate anterior. Punctele 5, 6 și 7 se aplică numai inspecțiilor efectuate în ultimele 12 luni. Factorul de targeting general nu trebuie să fie mai mic decât suma punctelor 4, 8, 9, 10, 11 și 12.
      ”
   Anexa II se modifică după cum urmează:
   1.   Punctul 13 se înlocuiește cu următorul text:

      13.   Copie a Documentului de conformitate și a Certificatului de management al siguranței, eliberate în conformitate cu Codul internațional de management al siguranței navelor și de prevenire a poluării (SOLAS, capitolul IX).”

   2.   După punctul 14 se inserează următorul text:

      15.   Document de conformitate cu cerințele speciale pentru navele care transportă mărfuri periculoase.
      16.   Certificat de siguranță pentru navele de mare viteză și permis de pilotare a unei nave de mare viteză.
      17.   Listă sau declarație specială de mărfuri periculoase sau un plan de arimare detaliat.
      18.   Jurnalul de bord al navei privind evidența încercărilor și exercițiilor și jurnalul evidenței controlului și întreținerii dispozitivelor și măsurilor de salvare.
      19.   Certificat de siguranță a navelor cu destinație specială.
      20.   Certificat de siguranță a platformelor de foraj marin mobile.
      21.   Pentru petroliere, evidența monitorizării evacuării petrolului și a sistemului de control al ultimei călătorii de balastare.
      22.   Lista echipajului navei, planul de pază contra incendiilor și planul de control al avariilor în cazul navelor de pasageri.
      23.   Planul de urgență de combatere a poluării cu hidrocarburi la bordul navelor.
      24.   Registrele rapoartelor de control (în cazul vrachierelor și petrolierelor).
      25.   Rapoartele inspecțiilor anterioare de control al statului de port.
      26.   În cazul navelor de pasageri ro-ro, informații privind raportul maxim A/A.
      27.   Documentul de autorizare a transportului de grâne.
      28.   Manualul de securizare a încărcăturii.”

   3.   Anexa III se înlocuiește cu următorul text:

         "ANEXA III
         EXEMPLE DE «MOTIVE CLARE» PENTRU EFECTUAREA UNEI INSPECȚII MAI DETALIATE
         [în conformitate cu articolul 6 alineatul (3)]
         1.   Navele identificate în anexa I partea I și partea II, alineatele II-3, II-4, II-5b, II-5c, II-8 și II-11.
         2.   Registrul de evidență a hidrocarburilor nu a fost ținut corect.
         3.   Au fost constatate neconcordanțe în timpul verificării certificatelor și a altor documente de bord [a se vedea articolul 6 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2)].
         4.   Elemente care arată că membrii echipajului nu respectă cerințele articolului 8 din Directiva 94/58/CE a Consiliului din 22 noiembrie 1994 privind nivelul minim de pregătire a navigatorilor (2).
         5.   Au fost încălcate normele de siguranță sau directivele OMI cu privire la încărcătură și alte operațiuni (de exemplu conținutul de oxigen din conducta de alimentare cu gaz inert a rezervoarelor de încărcare este mai mare decât nivelul maxim prescris).
         6.   Căpitanul unui petrolier nu a ținut evidența sistemului de monitorizare și control al evacuării hidrocarburilor pentru ultima călătorie de balastare.
         7.   Atribuțiile echipajului nu sunt actualizate sau membrii echipajului nu cunosc sarcinile ce le revin în caz de incendiu sau de abandon al navei.
         8.   Au fost trimise apeluri false de naufragiu și nu au fost urmate de procedurile corespunzătoare de anulare.
         9.   Absența principalelor echipamente sau dispozitive cerute prin convenții.
         10.   Încălcarea condițiilor de igienă la bordul navei.
         11.   Constatările și observațiile inspectorului dovedesc existența unei deteriorări grave a corpului navei sau a structurii acesteia sau a unor deficiențe care pot pune în pericol integritatea structurală, etanșeitatea și rezistența la intemperii a navei.
         12.   Constatările și observațiile inspectorului dovedesc că principalele operațiuni de la bord privind siguranța navelor sau prevenirea poluării nu sunt cunoscute de căpitan sau de echipaj sau că aceste operațiuni nu au fost efectuate.

   4.   Anexa IV se înlocuiește cu următorul text:
   „
         ANEXA IV
         PROCEDURA PRIVIND CONTROLUL NAVELOR
         [în conformitate cu articolul 6 alineatul (4)]
         1.   Principiile navigării în condiții de siguranță [Rezoluția OMI A.481(XII) și anexele din Documentul privind cerințele minime ale navigării în condiții de siguranță (Anexa 1) și Liniile directoare privind aplicarea principiilor navigării în condiții de siguranță (Anexa 2)].
         2.   Dispozițiile Codului maritim internațional privind mărfurile periculoase.
         3.   Publicația Organizației Internaționale a Muncii (OIM) intitulată «Inspectarea condițiilor de muncă la bordul navelor: linii directoare referitoare la procedură».
         4.   Anexa I «Proceduri privind controlul statului de port» la Memorandumul de înțelegere de la Paris.
      ”
   Anexa VI se modifică după cum urmează:
   1.   La partea introductivă se adaugă următorul paragraf:

      „Dacă motivul reținerii se datorează unei avarii accidentale suferite în timpul călătoriei navei spre un port, nu se emite un ordin de reținere, cu condiția:
      1.   respectării cerințelor cuprinse în Regulamentul I/11(c) din SOLAS 74 privind notificarea administrației statului de origine a pavilionului, a controlorului desemnat sau a organizației acreditate răspunzătoare de eliberarea certificatului în materie;
      2.   prezentării, de către căpitanul sau proprietarul navei, autorității de control a statului de port, înainte de intrarea într-un port, a unor detalii privind împrejurările producerii accidentului și a avariilor suferite precum și a unor informații privind notificarea necesară a administrației statului de pavilion;
      3.   adoptării de către nava respectivă a unor măsuri de remediere, cerute de autoritate;
      4.   garantării de către autoritate, după ce a fost notificată cu privire la încheierea acțiunilor de remediere, a eliminării deficiențelor care puneau în pericol siguranța, sănătatea sau mediul.”

   2.   La punctul 3 se adaugă următorul text:

      „Cu toate acestea, deficiențele care sunt motiv de reținere în domeniul STCW 78 prezentat la punctul 3.8 de mai jos reprezintă unicul motiv de reținere în temeiul prezentei convenții.”

   3.   La punctul 3.2 se adaugă următorul text:

      13.   O deficiență gravă în ceea ce privește cerințele de funcționare, în conformitate cu secțiunea 5.5 din anexa I la Memorandumul de înțelegere de la Paris.
      14.   Numărul, componența sau atestarea echipajului nu corespund cerințelor documentului privind navigarea în condiții de siguranță.”

   4.   Punctul 3.8 se înlocuiește cu următorul text:

      1.   Marinarii nu pot dovedi că dețin un certificat, un certificat corespunzător sau o dispensă valabilă, ori nu pot dovedi cu acte că s-a trimis la administrația statului de pavilion o cerere de aprobare.
      2.   Nu sunt respectate dispozițiile administrației statului de pavilion cu privire la navigarea în condiții de siguranță.
      3.   Nu sunt respectate de către personalul navigant de cart și de către inginerii de cart a cerințelor referitoare la nave ale administrației statului de pavilion.
      4.   Absența în serviciul de cart a unei persoane calificate să opereze echipamentele esențiale pentru navigația în condiții de siguranță, comunicațiile radio sau prevenirea poluării marine.
      5.   Personalul navigant nu poate face dovada calificărilor profesionale cerute de sarcinile care le-au fost încredințate pentru a asigura siguranța navei și a preveni poluarea.
      6.   Imposibilitatea de a putea asigura la primul serviciu de cart la începutul unei călătorii și în carturile următoare persoane suficient de odihnite și apte să îndeplinească sarcinile asumate.”

      (1)  JO L 139, 12.12.1994, p. 20.

      (2)  JO L 319, 12.12.1994, p. 28.


title: Directiva Consiliului din 9 aprilie 1968 privind comercializarea materialului pentru înmulțirea vegetativă a viței de vie

text:
               03/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               97

         31968L0193

               L 093/15

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 9 aprilie 1968
   privind comercializarea materialului pentru înmulțirea vegetativă a viței de vie
   (68/193/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   după consultarea Comitetului Economic și Social,
   întrucât producția de struguri de vin și de masă ocupă un loc important în agricultura Comunității Economice Europene;
   întrucât obținerea de rezultate satisfăcătoare în cultivarea viței de vie depinde în mare măsură de folosirea unor materiale adecvate de înmulțire vegetativă; întrucât, în acest scop, unele state membre au restrâns de la un timp comercializarea de material de înmulțire vegetativă la butuci de înaltă calitate și plante tinere; întrucât acele state au putut profita de selecția sistematică a plantelor efectuată timp de câteva decenii, ceea ce a avut drept rezultat dezvoltarea unor soiuri stabile și unitare de viță de vie care, datorită caracteristicilor, promit să fie de mare valoare pentru scopul avut în vedere;
   întrucât se va obține o mai mare productivitate în cultivarea viței de vie în Comunitate dacă statele membre vor aplica în mod unitar reglementări foarte stricte în ceea ce privește alegerea soiurilor permise pentru comercializare;
   întrucât, totuși, restrângerea comercializării la anumite soiuri este justificată numai în cazul în care cultivatorul de viță de vie poate fi sigur că obține cu adevărat material de înmulțire din soiurile respective;
   întrucât unele state membre aplică în acest scop scheme de certificare menite să asigure, prin control oficial, identitatea și puritatea soiurilor, precum și starea de sănătate, în special în ceea ce privește bolile virotice; întrucât aceste scheme pot constitui una din bazele pentru o schemă comunitară unitară de certificare;
   întrucât o asemenea schemă trebuie să se aplice la comercializarea, atât în alte state membre, cât și pe piața internă, a materialului de înmulțire produs în cadrul Comunității;
   întrucât, ca regulă generală, materialul de înmulțire destinat producției de struguri sau producției de material de înmulțire trebuie admis pentru comercializare numai dacă a fost analizat și certificat în mod oficial, conform reglementărilor de certificare, ca material de bază sau material certificat; întrucât alegerea termenului tehnic de „material de bază” și „material certificat” se bazează pe o terminologie internațională deja existentă și pe schemele comunitare pentru alte genuri și specii de plante;
   întrucât ar fi de dorit să se restrângă comercializarea la material de înmulțire a viței de vie obținut prin selecție clonală; întrucât, cu toate acestea, în prezent este imposibil să se atingă acest obiectiv, deoarece cerințele comunitare nu pot fi îndeplinite în totalitate de un astfel de material; întrucât, prin urmare, trebuie să se permită provizoriu comercializarea de material standard verificat care trebuie să aibă, de asemenea, identitate și puritate a soiului, dar care nu prezintă aceeași siguranță ca materialul de înmulțire obținut prin selecție clonală; întrucât această categorie trebuie totuși eliminată treptat;
   întrucât, dacă într-un stat membru nu se înmulțește vița de vie sau dacă materialul de înmulțire nu este comercializat, pare justificată exceptarea acelui stat de la obligația de a lua măsuri pentru certificarea sau controlul materialului standard, fără a afecta totuși obligația statului respectiv de a restrânge comercializarea la material certificat și material standard;
   întrucât, avându-se în vedere importanța economică redusă pe care o are, materialul de înmulțire care nu este comercializat nu trebuie să se supună reglementărilor comunitare; întrucât statele membre trebuie să-și păstreze dreptul de a supune acest material unor dispoziții speciale;
   întrucât reglementările comunitare nu trebuie să se aplice la materialul de înmulțire destinat exportului în țări terțe;
   întrucât, cel mai târziu la 31 decembrie 1969, Consiliul trebuie să adopte reglementări comunitare pentru materialul de înmulțire produs în țări terțe și comercializat în Comunitate;
   întrucât, pentru a îmbunătăți atât valoarea genetică a materialului de înmulțire comunitar, cât și valoarea sa externă, trebuie precizate anumite condiții privitoare la puritatea tehnică, la calitate și la sortare;
   întrucât, pentru a asigura identitatea materialului de înmulțire, trebuie stabilite reglementări comunitare în ceea ce privește separarea loturilor, ambalarea, sigilarea și marcarea; întrucât, în acest scop, etichetele trebuie să conțină detaliile necesare atât pentru controlul oficial, cât și pentru informarea cultivatorului de viță de vie și trebuie să indice clar caracterul comunitar al certificării;
   întrucât, pentru a se asigura că atât cerințele privind calitatea materialului de înmulțire, cât și dispozițiile pentru asigurarea identității materialului sunt respectate în timpul comercializării, statele membre trebuie să prevadă sisteme corespunzătoare de control;
   întrucât materialul de înmulțire care corespunde acestor cerințe trebuie, fără a aduce atingere articolului 36 din tratat, să nu fie supus altor restricții de comercializare în afara celor prevăzute de reglementările comunitare;
   întrucât, până la stabilirea unui catalog comun al soiurilor, restricțiile permise trebuie să includă în special dreptul statelor membre de a restrânge comercializarea materialului de înmulțire la acele soiuri care sunt valoroase pentru cultivare și utilizare în teritoriile lor; întrucât nu este indicat să se decidă în prezent dacă statele membre pot interzice, parțial sau total, și în ce condiții, cultivarea anumitor soiuri de viță de vie în teritoriile lor;
   întrucât, în anumite condiții, materialul de înmulțire produs în alte state membre din material de bază certificat într-un stat membru trebuie recunoscut ca echivalent al materialului de înmulțire produs în acel stat membru;
   întrucât, în perioadele în care există dificultăți în obținerea unor cantități de material certificat de diverse categorii sau de material standard, trebuie să se permită temporar comercializarea de material de înmulțire care se conformează unor cerințe mai puțin stringente;
   întrucât, pentru a armoniza metodele de certificare și de verificare a materialului standard folosit în diverse state membre și pentru a face posibile, în viitor, comparații între materialul certificat sau verificat în cadrul Comunității și cel care provine din țări terțe, în statele membre trebuie să se efectueze teste comunitare pentru evaluarea calității diferitelor categorii de material de înmulțire;
   întrucât trebuie să i se încredințeze Comisiei misiunea de a adopta anumite măsuri pentru aplicarea prezentei directive; întrucât, pentru a facilita punerea în aplicare a măsurilor propuse, trebuie să se prevadă o procedură privind stabilirea unei strânse cooperări între statele membre și Comisie în cadrul unui comitet permanent pentru semințe și material de înmulțire în agricultură, horticultură și silvicultură,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică materialului pentru înmulțirea vegetativă a viței de vie (în continuare denumit „material de înmulțire”), produs și comercializat în cadrul Comunității.
   Articolul 2
   (1)   În sensul prezentei directive se aplică următoarele definiții:

               A.

                  Vițe de vie: plante din genul Vitis (L.) folosite pentru producția de struguri sau ca material de înmulțire pentru asemenea plante.

               B.

                  Material de înmulțire:

                           (i)

                              Plante de viță de vie tinere

                                                   (a)

                                                   butași înrădăcinați:

                                       bucăți nealtoite de lăstari de viță înrădăcinați, destinați pentru a fi plantați nealtoiți sau pentru a fi folosiți ca portaltoi;

                                                   (b)

                                                   altoi înrădăcinați:

                                       bucăți de lăstari de viță uniți prin altoire, a căror parte subterană este înrădăcinată;

                           (ii)

                              Părți de plantă de viță de vie tinere

                                                   (a)

                                                   lăstari de viță:

                                       lăstari (coarde) de un an;

                                                   (b)

                                                   butași portaltoi pentru altoire:

                                       bucăți de lăstari de viță destinați să formeze partea subterană atunci când se pregătesc vițe altoite înrădăcinate;

                                                   (c)

                                                   butași de altoire:

                                       bucăți de lăstari de vie destinați să formeze partea aeriană atunci când se pregătesc vițe altoite înrădăcinate sau se altoiesc plantele in situ;

                                                   (d)

                                                   butași de pepinieră:

                                       bucăți de lăstari destinați producerii de butași înrădăcinați.

               C.

                  Pepiniere de plante-mamă: pepiniere pentru producerea de butași de portaltoi pentru altoire, butași de pepinieră sau butași de altoire aeriană.

               D.

                  Pepiniere de butași: pepiniere pentru cultivarea de butași înrădăcinați sau vițe altoite înrădăcinate.

               E.

                  Material de bază: material de înmulțire

                           (a)

                           care a fost produs sub responsabilitatea producătorului, conform practicilor acceptate pentru menținerea soiului;

                           (b)

                           care este destinat pentru producerea materialului de înmulțire;

                           (c)

                           care îndeplinește condițiile prevăzute în anexele I și II pentru materialul de bază și

                           (d)

                           care, conform examinării oficiale, îndeplinește condițiile menționate mai sus.

               F.

                  Material certificat: material de înmulțire

                           (a)

                           care este obținut direct din materialul de bază al unui soi sau, la cererea producătorului, dintr-un material de înmulțire aflat într-un stadiu de înmulțire mai timpuriu decât materialul de bază care, în urma examinării oficiale, s-a constat că îndeplinește condițiile prevăzute în anexele I și II pentru materialul de bază;

                           (b)

                           care este destinat pentru:

                                       —

                                       producerea de plante sau părți de plante tinere pentru a fi folosite în producerea de struguri sau

                                       —

                                       producerea de struguri;

                           (c)

                           care îndeplinește condițiile prevăzute în anexele I și II pentru material certificat și

                           (d)

                           care, conform verificării oficiale, îndeplinește condițiile mai sus menționate.

               G.

                  Material standard: material de înmulțire

                           (a)

                           care are identitate și puritate a soiului;

                           (b)

                           care este destinat pentru

                                       —

                                       producerea de plante sau părți de plante tinere pentru a fi folosite în producerea de struguri;

                                       —

                                       producerea de struguri;

                           (c)

                           care îndeplinește condițiile prevăzute în anexele I și II pentru material standard și

                           (d)

                           care, conform verificării oficiale, îndeplinește condițiile mai sus menționate.

               H.

                  Măsuri oficiale: măsuri luate de

                           (a)

                           autoritățile de stat sau

                           (b)

                           orice persoană juridică de drept public sau privat, care acționează sub responsabilitatea statului sau

                           (c)

                           orice persoană fizică sub prestare de jurământ în acest scop, în cazul activităților auxiliare care sunt, de asemenea, sub controlul statului,
                           cu condiția ca persoanele menționate la (b) și (c) să nu beneficieze de avantaje personale de pe urma unor asemenea măsuri.

         (2)   Statele membre pot

               (a)

               dispune să nu se efectueze certificarea oficială a materialului de înmulțire sau verificarea materialului standard dacă material respectiv nu este în mod normal înmulțit sau comercializat pe teritoriile lor;

               (b)

               dispune, ca o măsură tranzitorie, după intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege sau a actelor administrative necesare pentru respectarea prezentei directive, ca materialul de înmulțire care a fost folosit pentru înființarea de pepiniere de material mamă sau pepiniere de butași să fie echivalent cu materialul de înmulțire certificat sau verificat conform dispozițiilor prezentei directive dacă, înainte de a fi folosit în acest mod, a prezentat aceleași garanții ca și materialul certificat sau verificat conform dispozițiilor prezentei directive.

         Articolul 3
   (1)   Statele membre vor dispune ca materialul de înmulțire a viței de vie să nu poată fi comercializat decât în situația în care:

               —

               a fost certificat oficial ca „material de bază” sau „material certificat”, sau este material standard verificat oficial și

               —

               îndeplinește condițiile prevăzute în anexa II.

         (2)   Statele membre pot dispune derogări de la dispozițiile alineatului (1):

               (a)

               pentru materialul de înmulțire dintr-un stadiu de înmulțire mai timpuriu decât materialul mamă de bază;

               (b)

               pentru teste sau în scopuri științifice;

               (c)

               pentru activitatea de selecționare.

         (3)   Statele membre pot dispune derogări în ceea ce privește lungimea minimă de butași portaltoi pentru altoire anexa II partea III punctul 1 secțiunea B litera (a).
   (4)   Hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 17, Comisia:

               (a)

               poate autoriza statele membre, prin derogare de la dispozițiile din anexa II partea II punctul 1, să clasifice ca material certificat vițe altoite înrădăcinate constând din material certificat altoit pe material standard; o asemenea autorizație se acordă numai pentru o perioadă de tranziție ce urmează a fi stabilită și numai până când statele membre în cauză au suficiente cantități de material de bază și material certificat pentru plantări noi;

               (b)

               poate dispune ca după anumite termene limită specificate materialul de înmulțire pentru unele soiuri de viță de vie să nu poată fi comercializat decât dacă a fost certificat oficial ca „material de bază” sau „material certificat”.

         Articolul 4
   Statele membre pot, în ceea ce privește condițiile stabilite în anexele I și II, să impună cerințe suplimentare sau mai stricte pentru certificarea materialului de înmulțire sau verificarea materialului standard produs pe teritoriile lor.
   Articolul 5
   (1)   Fiecare stat membru va stabili o listă a soiurilor de viță de vie acceptate oficial pentru certificare și pentru verificare ca material standard pe teritoriul său. Lista va prezenta principalele caracteristici morfologice și fiziologice prin care soiurile pot fi diferențiate între ele.
   (2)   Un soi va fi acceptat pentru certificare sau verificare numai dacă s-a stabilit prin verificări oficiale sau controlate oficial, în special teste de creștere, că soiul respectiv este suficient de unitar și stabil.
   În cazul în care se știe că soiul se comercializează în altă țară sub un nume diferit, atunci numele acesta se trece, de asemenea, pe listă.
   (3)   Soiurile acceptate se verifică oficial la intervale de timp regulate. Dacă vreuna din condițiile de acceptare pentru certificare sau verificare nu mai este îndeplinită, se revocă acceptarea, iar soiul este șters de pe listă.
   (4)   Listele și orice modificări care li se aduc se prezintă imediat Comisiei, care le comunică celorlalte state membre.
   Articolul 6
   Statele membre vor solicita ca pentru verificarea soiurilor să se ia probe oficial, conform metodelor corespunzătoare.
   Articolul 7
   Statele membre dispun ca, în timpul creșterii și atunci când se recoltează sau se detașează de la vița mamă, precum și în timpul ambalării, depozitării sau transportării, materialul de înmulțire să fie păstrat în loturi separate și să se menționeze soiul și, dacă este cazul, în cazul materialului de bază și al materialului certificat, clona.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre cer ca materialul de înmulțire să fie comercializat numai în loturi suficient de omogene și în pachete sau legături sigilate, purtând, așa cum se prevede în articolele 9 și 10, un dispozitiv de sigilare și marcare. Ambalarea trebuie să fie conformă cu dispozițiile anexei III.
   (2)   Statele membre pot dispune, în vederea comercializării de cantități mici la consumatorul final și a viței de vie în ghivece, lăzi sau cutii, derogări de la dispozițiile alineatului (1) în ceea ce privește ambalarea, sigilarea și marcarea.
   Articolul 9
   Statele membre solicită ca pachetele și legăturile de material de înmulțire să fie sigilate de persoana responsabilă în așa fel încât atunci când containerul sau pachetul este desfăcut, sigiliul să fie rupt și să nu poată fi refolosit.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre solicită ca persoana responsabilă cu sigilarea să aplice în exteriorul pachetelor sau legăturilor cu material de înmulțire o etichetă într-una din limbile oficiale ale Comunității, conform specificației din anexa IV; eticheta se atașează cu sigiliul. Culoarea etichetei este albă pentru materialul de bază, albastră pentru materialul certificat și galben închis pentru materialul standard.
   (2)   Statele membre pot dispune ca fiecare lot să fie însoțit, de asemenea, de un document care să conțină aceleași informații ca și eticheta.
   Articolul 11
   Statele membre asigură păstrarea identității materialului de înmulțire din momentul recoltării sau detașării de la planta mamă până la livrarea către consumatorul final printr-un sistem de controale oficiale stabilit sau aprobat de acestea. Statele membre iau măsurile necesare pentru ca materialul de înmulțire să fie controlat oficial în timpul comercializării, cel puțin prin luarea de probe, din punct de vedere al respectării cerințelor din prezenta directivă.
   Articolul 12
   (1)   Statele membre asigură că materialul de bază și materialul certificat care au certificare oficială, puse în containere marcate conform prezentei directive, precum și materialul standard din containerele sigilate și marcate conform prezentei directive, nu sunt supuse, în ceea ce privește caracteristicile lor, măsurile de verificare, marcare și sigilare, altor restricții de comercializare decât cele stabilite prin prezenta directivă.
   (2)   Statele membre:

               (a)

               în cazul în care nu au intrat în vigoare dispozițiile adoptate de Comisie în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) litera (b), pot dispune că materialul de înmulțire al unor soiuri de viță poate fi comercializat cu începere de la datele stabilite, numai dacă a fost certificat oficial ca „material de înmulțire de bază” sau „material de înmulțire certificat”;

               (b)

               până la introducerea unui catalog comun al soiurilor, pot restrânge comercializarea materialului de înmulțire la acele soiuri care sunt incluse pe o listă națională întocmită pe baza valorii de cultivare și folosire pe teritoriul lor; condițiile de includere pe această listă fiind aceleași pentru soiurile provenite din alte state membre ca și pentru soiurile indigene.

         Articolul 13
   Statele membre dispun ca materialul de înmulțire care este obținut direct din materialul de bază certificat într-un stat membru și crescut în alt stat membru să poată fi certificat în statul care a produs materialul de bază dacă materialul de înmulțire a făcut obiectul inspecției de teren conform condițiilor stabilite în anexa I și dacă verificarea oficială a dovedit că sunt îndeplinite condițiile stabilite în anexa II.
   Articolul 14
   (1)   Pentru a elimina din aprovizionarea generală cu material de bază, material certificat sau material standard orice dificultăți temporare ce survin în unul sau mai multe state membre și nu pot fi rezolvate în cadrul Comunității, Comisia, hotărând în conformitate cu procedura stabilită în articolul 17, autorizează unul sau mai multe state membre să accepte pentru comercializare, pentru o perioadă ce urmează a fi stabilită de Comisie, material de înmulțire dintr-o categorie care îndeplinește cerințe mai puțin stringente.
   (2)   Pentru o categorie de material de înmulțire a unui soi dat, culoarea etichetei este cea prevăzută pentru categoria respectivă; în toate celelalte cazuri eticheta fiind maro. Pe etichetă se menționează întotdeauna că materialul de înmulțire respectiv este de o categorie care îndeplinește cerințe mai puțin stringente.
   Articolul 15
   (1)   Prezenta directivă nu se aplică la materialul de înmulțire destinat exportului în țări terțe.
   (2)   Până la 31 decembrie 1969 cel târziu, hotărând cu majoritate calificată pe baza unei propuneri a Comisiei, Consiliul adoptă măsuri privind materialul de înmulțire produs în țări terțe și comercializat în Comunitate.
   Articolul 16
   (1)   În Comunitate se vor efectua teste comunitare pentru a evalua calitatea materialului de înmulțire; aceste teste vor face obiectul inspecției de către comitetul menționat la articolul 17.
   (2)   Într-o primă etapă, testele se folosesc pentru armonizarea metodelor tehnice de certificare a materialul certificat și de verificare a materialului standard, astfel încât să se obțină rezultate echivalente. După realizarea acestui obiectiv, se întocmesc rapoarte anuale asupra testelor care se trimit confidențial țărilor membre și Comisiei. Comisia, hotărând conform procedurii stabilite la articolul 17, stabilește data primului raport.
   (3)   Hotărând conform procedurii stabilite la articolul 17, Comisia ia măsurile necesare pentru efectuarea testelor. Materialul de înmulțire produs în țări terțe poate fi inclus în teste.
   Articolul 17
   (1)   Atunci când trebuie urmată procedura stabilită la acest articol, președintele, din proprie inițiativă sau la cererea unui stat membru, prezintă problemele Comitetului permanent pentru semințe și material de înmulțire în agricultură, horticultură și silvicultură (denumit în continuare „comitetul”) înființat prin Decizia din 14 iunie 1966 a Consiliului (2).
   (2)   În cadrul comitetului, voturile statelor membre se determină conform articolului 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu votează.
   (3)   Reprezentantul Comisiei prezintă un proiect de măsuri ce urmează a fi adoptate. Comitetul emite un aviz cu privire la aceste măsuri într-un interval de timp stabilit de președinte în funcție de urgența problemei. Avizele se emit cu o majoritate de douăsprezece voturi.
   (4)   Comisia adoptă măsuri cu aplicare imediată. Cu toate acestea, în cazul în care măsurile nu sunt în concordanță cu avizul comitetului, ele se comunică imediat Consiliului. În acest caz Comisia poate amâna aplicarea măsurilor adoptate pentru cel mult o lună de la data comunicării.
   Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate adopta o decizie diferită în decurs de o lună.
   Articolul 18
   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor din legislația națională referitoare la protecția sănătății și vieții oamenilor, animalelor și plantelor sau protecția proprietății industriale și comerciale.
   Articolul 19
   Până la 1 iulie 1969 cel târziu, statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive și informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 20
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 9 aprilie 1968.

            Pentru Consiliu

            Președinte

         E. FAURE

      (1)  JO 156, 15.7.1967, p. 30.

      (2)  JO nr. 125, 11.7.1966, p. 2289/66.
   ANEXA I
   CONDIȚII REFERITOARE LA CULTURA ÎN CREȘTERE
   I.   Condiții generale

               1.

               Cultura trebuie să prezinte identitate și puritate din punct de vedere al soiului.

               2.

               Starea de cultură a plantației și stadiul de dezvoltare a plantelor vor fi astfel încât să permită verificarea corespunzătoare a identității și purității soiurilor.

               3.

               Se acordă o atenție maximă pentru a asigura că solul în care sunt plante mamă și pepinierele de butași destinate cultivării materialului de bază sau materialului certificat nu este infectat cu organisme dăunătoare, în special viruși.

               4.

               Organismele dăunătoare care reduc utilitatea materialului de înmulțire trebuie să fie la cel mai redus nivel.

               5.

               Cultura trebuie ferită de plantele care prezintă simptome de boli virotice.

               6.

               Procentul de pierderi în plantațiile mamă destinate producerii de material certificat nu trebuie să depășească 5 %; în plantațiile mamă destinate producerii de material standard nu va depăși 10 %. În mod excepțional, aceste procente pot fi mai mari atunci când se datorează unor cauze fizice.

               7.

               Se efectuează cel puțin o inspecție a culturii în fiecare an; o a doua inspecție va avea loc în cazul în care există neînțelegeri asupra unor probleme care pot fi rezolvate fără a prejudicia calitatea materialului de înmulțire.

         II.   Condiții speciale

               1.

               Pepinierele de butași nu se vor înființa în perimetrul sau la distanță de câțiva metri de viile pentru producție de struguri.

               2.

               Părțile de plantă folosite pentru producția de butași înrădăcinați și vițe altoite înrădăcinate se iau din plantațiile mamă care au fost inspectate și aprobate.

         ANEXA II
   CONDIȚII REFERITOARE LA MATERIALUL DE ÎNMUȚIRE
   I.   Condiții generale
   1.   Materialul de înmulțire trebuie să aibă identitate și puritate a soiurilor; se acceptă o toleranță de 1 % pentru comercializarea materialului standard.
   2.   Puritate tehnică minimă: 96 %.
   Se consideră impuritate tehnică următoarele:

               (a)

               materialul de înmulțire total sau parțial uscat, chiar dacă a fost cufundat în apă după uscare;

               (b)

               materialul de înmulțire deteriorat, îndoit sau vătămat, în special atunci când este deteriorat din cauza grindinii sau a gerului sau atunci când este rupt sau strivit.

         3.   Organismele dăunătoare care reduc utilitatea materialului de înmulțire trebuie să fie la cel mai redus nivel posibil.
   II.   Condiții speciale
   1.   Vițe altoite înrădăcinate

   Vițele altoite înrădăcinate constând din material de bază altoit pe material de bază sau din material de bază altoit pe material certificat se clasifică ca material de bază. Vițele altoite înrădăcinate constând din material certificat altoit pe material de bază sau din material certificat altoit pe material certificat se clasifică drept material certificat. Toate celelalte combinații se clasifică drept material standard.
   2.   Părți de plantă de viță de vie tinere

   Lăstarii de viță de vie trebuie să fi atins un stadiu adecvat de maturitate a lemnului. Raportul „lemn/măduvă” trebuie să fie normal pentru soi.
   III.   Sortare
   1.   Butași portaltoi pentru altoire, butași de pepiniere și butași de altoire:

   A.   Diametru

   Se măsoară în partea cea mai lată a secțiunii transversale superioare.

               (a)

               Butași portaltoi pentru altoire și butași de altoire:

                           (aa)

                           diametrul de sus:

                                       (i)

                                          Vitis rupestris și încrucișarea sa cu Vitis vinifera, 6 până la 12 mm;

                                       (ii)

                                       alte soiuri: 6,5 până la 12 mm;
                                       numărul de lăstari cu un diametru ce nu depășește 7 mm, în cazul Vitis rupestris și al încrucișărilor sale cu Vitis vinifera, și de cel mult 7,5 mm în cazul altor soiuri nu trebuie să depășească 25 % din lot;

                           (bb)

                           diametru maxim al capătului de jos, 14 mm exceptând cazul butașilor de altoire aeriană pentru altoirea plantelor in situ. Tăietura se face la cel puțin 2 cm sub ochiul cel mai de jos.

               (b)

               Butași de pepinieră:
               diametrul minim de sus: 3,5 mm

         B.   Lungime

   Lungimea se măsoară de la partea cea mai de jos a ochiului cel mai de jos; segmentul internodal din extremitatea superioară trebuie păstrat intact.

               (a)

               Butași portaltoi pentru altoire: lungimea minimă, 1,05 m;

               (b)

               Butași de pepinieră: lungimea minimă, 55 cm; la Vitis vinifera, 30 cm;

               (c)

               Butași de altoire: lungimea minimă, 50 cm, cu cel puțin cinci ochiuri folosibili.

         2.   Butași înrădăcinați

   A.   Diametru

   Diametrul, măsurat la mijlocul internodului situat imediat sub zona de creștere și de-a lungul axei cele mai lungi, nu va fi sub 5 mm.
   B.   Lungime

   Distanța dintre punctul cel mai de jos la care apare rădăcina până la baza zonei de creștere nu va fi mai mică de:

               (a)

               30 cm, pentru portaltoi;

               (b)

               22 cm, pentru alți butași înrădăcinați.

         C.   Rădăcini

   Fiecare plantă va avea cel puțin trei rădăcini bine dezvoltate și bine răsfirate. Totuși, soiul 420 A poate avea numai două rădăcini bine dezvoltate, cu condiția ca ele să fie pe laturi opuse.
   3.   Vițe altoite înrădăcinate

               (a)

               tulpina va avea cel puțin 20 cm lungime;

               (b)

               rădăcinile: fiecare plantă va avea cel puțin trei rădăcini bine dezvoltate și bine răsfirate. Totuși, soiul 420 A poate avea numai două rădăcini bine dezvoltate, cu condiția ca ele să se afle pe laturi opuse;

               (c)

               sudura: fiecare plantă va avea o sudură potrivită, uniformă și sigură.

         ANEXA III
   AMBALARE
   Conținutul pachetelor și legăturilor

               Tip

               Număr

                           1.

                           Vițe altoite înrădăcinate

               25

                           2.

                           Butași înrădăcinați

               50

                           3.

                           Butași de altoire

               100 sau 200

                           4.

                           Butași portaltoi pentru altoire

               200

                           5.

                           Butași portaltoi pentru altoire și butași de pepinieră Vitis vinifera

               200 sau 500

                           6.

                           Alți butași de pepinieră

               200

         ANEXA IV
   ETICHETA
   A.   Informații necesare

               (a)

                           1.

                           „Standardele CEE”.

                           2.

                           Numele și adresa producătorului sau numărul său de identificare.

                           3.

                           Autoritatea responsabilă de certificare sau verificare și statul membru.

                           4.

                           Numărul de referință al lotului.

                           5.

                           Soiul și, acolo unde este cazul, clona (pentru vițe altoite înrădăcinate, clonele portaltoiurilor și butașilor de altoire).

                           6.

                           Categoria.

                           7.

                           Țara în care a fost produse.

                           8.

                           Cantitate.

                           9.

                           Lungime – pentru butași portaltoi pentru altoire dacă un stat membru acordă derogare de la reglementările referitoare la lungimile minime [articolul 3 alineatul (3)].

               (b)

               În cazul „Butași înrădăcinați” și „Vițe altoite înrădăcinate”, caracteristicile menționate la punctele 1, 2, 5, 6 și 7 de la litera (a) sunt suficiente.

         B.   Dimensiuni minime

               (a)

               110 × 67 mm pentru butași portaltoi pentru altoire, butași de altoire aeriană și butași de pepinieră;

               (b)

               80 × 70 mm pentru butași înrădăcinați și vițe altoite înrădăcinate.