title: Directiva Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul analizei cantitative a amestecurilor ternare de fibre

text:
               13/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               232

         31973L0044

               L 083/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 26 februarie 1973
   privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul analizei cantitative a amestecurilor ternare de fibre
   (73/44/CEE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât Directiva Consiliului din 26 iulie 1971 (1) cu privire la apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul textilelor stabilește dispoziții de etichetare bazate pe compoziția fibroasă a produselor textile;
   întrucât metodele utilizate pentru analizele oficiale efectuate în statele membre, în scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile, trebuie să fie uniforme, atât în ceea ce privește tratarea prealabilă a probei de analizat, cât și analiza cantitativă;
   întrucât articolul 13 din directiva menționată mai sus prevede că metodele de prelevare a probelor și metodele analitice aplicabile în toate statele membre pentru determinarea compoziției fibroase a produselor vor fi specificate în directive speciale; întrucât, în aceste condiții, Consiliul adoptă, în Directiva sa din 17 iulie 1972 (2) privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre, dispoziții referitoare la prepararea probelor reduse de analiză și eșantioanelor care sunt aplicabile amestecurilor ternare de fibre;
   întrucât prezenta directivă are ca obiect stabilirea dispozițiilor de reglementare a analizei cantitative a amestecurilor ternare de fibre;
   întrucât metodele speciale referitoare la analiza cantitativă a unor amestecuri binare sunt descrise detaliat în Directiva din 17 iulie 1972; întrucât experiența de până acum nu permite încă formularea exactă a unei singure proceduri standard; întrucât trebuie propuse câteva variante pentru dizolvarea selectivă a componenților;
   întrucât trebuie elaborate norme general-valabile pentru analiza tuturor amestecurilor ternare; întrucât obiectivul acestor norme este de a preciza diferitele metode care pot fi aplicate și modalitatea de calcul, pentru fiecare variantă, a compoziției procentuale a amestecului;
   întrucât specificațiile tehnice trebuie adaptate rapid la progresul tehnic; întrucât, în acest sens, trebuie aplicată procedura prevăzută la articolul 6 din directiva din 17 iulie 1972,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se referă la analiza cantitativă a amestecurilor ternare de fibre, prin metode de separare manuală, separare chimică sau o combinație a acestor două metode.
   Articolul 2
   În ceea ce privește pregătirea probelor reduse de analiză și a eșantioanelor, se aplică dispozițiile din anexa I la Directiva Consiliului din 17 iulie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre.
   Articolul 3
   Statele membre trebuie să întreprindă toate măsurile necesare pentru a se asigura că dispozițiile stabilite – atât de anexa I la prezenta directivă, cât și de anexa I la directiva prevăzută la articolul 2 – se aplică analizelor oficiale pentru determinarea compoziției produselor textile constituite din amestecuri ternare de fibre, introduse pe piață în conformitate cu dispozițiile Directivei Consiliului din 26 iulie 1971 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la denumirile textilelor.
   Articolul 4
   Laboratorul abilitat să analizeze amestecurile ternare indică în buletinul său de analiză toate elementele menționate de anexa I punctul (V).
   Articolul 5
   Orice modificare a specificațiilor din anexele I, II și III, necesară pentru adaptarea la progresul tehnic, trebuie să fie adoptată în conformitate cu procedura descrisă la articolul 6 din directiva din 17 iulie 1972.
   Articolul 6
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni de la notificarea acesteia și informează de îndată Comisia în acest sens.
   (2)   Comisiei i se comunică de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 7
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 26 februarie 1973.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. GLINNE

      (1)  JO L 185, 16.8.1971, p. 16.

      (2)  JO L 173, 31.7.1972, p. 1.
   ANEXA I
   ANALIZA CANTITATIVĂ A AMESTECURILOR TERNARE DE FIBRE
   GENERALITĂȚI
   Introducere
   Metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre se bazează pe două procedee: separarea manuală și separarea chimică a tipurilor de fibre.
   Metoda separării manuale trebuie folosită ori de câte ori este posibil deoarece dă, în general, rezultate mai precise decât metoda chimică. Ea se poate utiliza pentru toate textilele ale căror fibre componente nu formează un amestec intim, cum este cazul firelor formate din mai multe elemente, fiecare dintre ele constituite dintr-un singur tip de fibră sau cazul țesăturilor, la care fibra din urzeală este diferită de fibra din bătătură sau al tricoturilor care se pot desface în tipuri diferite de fire.
   În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe dizolvarea selectivă a componenților individuali. Există patru variante posibile ale acestei metode:

               1.

               Folosind două eșantioane de analiză diferite, se dizolvă un component (a) din primul eșantion de analiză și alt component (b) din cel de-al doilea eșantion de analiză. Se cântăresc reziduurile insolubile din fiecare eșantion și se calculează procentul fiecăruia dintre cei doi componenți solubili pornind de la pierderea de masă respectivă. Procentul celui de-al treilea component (c) se calculează prin diferență.

               2.

               Folosind două eșantioane de analiză diferite, se dizolvă un component (a) din primul eșantion de analiză și doi componenți (a și b) din cel de-al doilea eșantion de analiză. Se cântărește reziduul insolubil din primul eșantion și se calculează procentul primului component (a) din pierderea de masă. Se cântărește reziduul insolubil din cel de-al doilea eșantion de analiză; acesta corespunde componentului (c). Procentul celui de-al treilea component (b) se calculează prin diferență.

               3.

               Folosind două eșantioane de analiză diferite, se dizolvă doi componenți (a și b) din primul eșantion de analiză și doi componenți (b și c) din cel de-al doilea eșantion de analiză. Reziduurile insolubile corespund componenților (a) și (c). Procentul celui de-al treilea component se calculează prin diferență.

               4.

               Folosind un singur eșantion de analiză, după îndepărtarea unuia dintre componenți, se cântărește reziduul insolubil format de celelalte două fibre și se calculează procentul de component solubil din pierderea de masă. Se dizolvă una dintre cele două fibre din reziduu, se cântărește componentul insolubil și se calculează procentul celui de-al doilea component solubil din pierderea de masă.

         În cazul în care este posibilă alegerea metodei, se recomandă utilizarea uneia dintre primele trei variante.
   În cazul în care se utilizează o metodă chimică, specialistul care răspunde de analiză trebuie să aibă grijă să aleagă solvenți care dizolvă numai fibra sau fibrele selectate, lăsând celelalte fibre intacte.
   În anexa III este dat ca exemplu un tabel care conține o serie de amestecuri ternare împreună cu metode de analiză a amestecurilor binare care, în principiu, pot fi utilizate pentru analiza amestecurilor ternare.
   Pentru a reduce la minim posibilitatea erorilor, se recomandă ca, ori de câte ori este posibil, analiza chimică să se efectueze folosind cel puțin două dintre variantele menționate mai sus.
   Amestecurile de fibre utilizate în timpul prelucrării și, într-o măsură mai mică, în textilele finisate pot conține materiale nefibroase, cum ar fi grăsimi, ceruri, produși auxiliari sau materiale solubile în apă, fie de proveniență naturală, fie adăugate intenționat pentru a facilita prelucrarea. Materialul nefibros trebuie îndepărtat înainte de analiză. Din acest motiv este prezentată și o metodă de tratare prealabilă pentru îndepărtarea uleiurilor, grăsimilor, cerurilor și a materialelor solubile în apă.
   În plus, textilele pot conține rășini sau alți produși auxiliari utilizați pentru a le conferi proprietăți speciale. Acești produși, inclusiv coloranții, în cazuri excepționale, pot interacționa cu reactivul chimic asupra componentei solubile și/sau pot fi parțial sau complet îndepărtați de către reactivul chimic. Acest gen de produși auxiliari pot, în consecință, genera erori și deci trebuie îndepărtați înainte ca proba sa fie analizată. Dacă este imposibil să se îndepărteze astfel de produși auxiliari, metodele de analiză prezentate în anexa prezentă nu mai sunt aplicabile.
   Colorantul din țesăturile vopsite se consideră parte integrantă a fibrei și nu se îndepărtează.
   Analizele se efectuează pe baza masei uscate, fiind dată și o procedură de determinare a masei uscate.
   Rezultatul se obține aplicând masei uscate a fiecărei fibre reprizele prezentate în anexa II la directiva privind armonizarea legislației statelor membre cu privire la denumirile textilelor.
   Înainte de a începe orice analiză, trebuie identificate toate fibrele din amestec. În unele metode chimice, componentul insolubil dintr-un amestec poate fi dizolvat parțial în reactivul folosit pentru dizolvarea componentului sau componenților solubili. Ori de câte ori este posibil, trebuie aleși reactivi care să aibă efect mic sau să nu aibă nici un efect asupra fibrelor insolubile. Dacă pe parcursul analizei se înregistrează o pierdere de masă, rezultatul trebuie corectat; în acest sens, sunt precizați factorii de corecție. Acești factori au fost determinați în câteva laboratoare prin tratarea cu un reactiv corespunzător, așa cum prevede metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă. Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Dacă trebuie folosită cea de-a patra variantă, în care o fibră textilă este supusă acțiunilor succesive a doi solvenți, factorii de corecție trebuie aplicați pentru posibilele pierderi de masă ale fibrei pe parcursul ambelor tratamente. Trebuie făcute cel puțin două determinări, atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării chimice.
   I.   INFORMAȚII GENERALE PRIVIND METODELE CHIMICE DE ANALIZĂ CANTITATIVĂ A AMESTECURILOR TERNARE DE FIBRE
   Informații comune tuturor metodelor prezentate pentru procedeele chimice de analiză cantitativă a amestecurilor ternare de fibre.
   I.1.   Sfera și domeniul de aplicare
   Domeniul de aplicare a fiecărei metode de analiză a amestecurilor binare de fibre specifică fibrele pentru care este aplicabilă metoda (a se vedea anexa II la directiva privind anumite metode chimice de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre).
   I.2.   Principiu
   După identificarea componentelor unui amestec, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă corespunzătoare și apoi se aplică una sau mai multe dintre cele patru variante ale procedeului de dizolvare selectivă descris în introducere. Cu excepția situațiilor în carte această metodă prezintă dificultăți tehnice, este preferabilă dizolvarea componentului principal al fibrei, în așa fel încât componentul secundar să fie obținut ca reziduu final.
   I.3.   Aparatură și reactivi
   I.3.1.   Aparatura
   I.3.1.1.   Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice alte aparate care dau rezultate identice.
   I.3.1.2.   Vas de trompa pentru filtrare la vid.
   I.3.1.3.   Exicator conținând silicagel auto-indicator al gradului de umiditate.
   I.3.1.4.   Etuvă ventilată pentru uscarea eșantioanelor la 105 ± 3 °C.
   I.3.1.5.   Balanță analitică cu o precizie de 0,0002 g.
   I.3.1.6.   Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice.
   I.3.2.   Reactivi
   I.3.2.1.   Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40-60 °C.
   I.3.2.2.   Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare din textul metodei. Toți reactivii folosiți trebuie să fie chimic puri.
   I.3.2.3.   Apă distilată sau deionizată.
   I.4.   Atmosfera de condiționare și încercare
   Pentru că se determină mase uscate, nu este necesară condiționarea eșantioanelor sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată.
   I.5.   Proba redusă pentru analiza de laborator
   Din proba globală pentru analiza de laborator se eșantionează o probă reprezentativă, suficient de mare pentru a furniza toate eșantioanele, de minimum 1 g fiecare.
   I.6.   Tratarea prealabilă a probei reduse pentru analiza de laborator
   În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calcularea procentuală [a se vedea articolul 12 alineatul (2) litera (d) din directiva privind denumirile textilelor] aceasta trebuie mai întâi îndepărtată printr-o metodă care să nu afecteze celelalte fibre care formează amestecul.
   În acest sens, materialele nefibroase care pot fi extrase cu eter de petrol și apă se îndepărtează prin tratarea probei uscate cu aer într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la o viteză de 6 cicluri pe oră. Se lasă eterul de petrol să se evapore din proba care se extrage apoi direct cu apă, prin înmuiere timp de o oră la temperatura camerei, urmată de înmuiere la 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din când în când; raportul eșantion/apă trebuie să fie 1:100. Se îndepărtează apa în exces din probă prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă proba să se usuce la aer.
   În cazul în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el trebuie îndepărtat înlocuind metoda cu apă descrisă anterior cu o metodă corespunzătoare care să nu modifice substanțial nici unul dintre componenții fibroși. Totuși, trebuie menționat că, în cazul unor fibre vegetale naturale (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos), prin tratarea prealabilă obișnuită cu eter de petrol și apă nu se îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase; în orice caz, nu se aplică tratarea prealabilă decât dacă fibra conține produși de finisare care nu sunt solubili nici în eter de petrol, nici în apă.
   Buletinele de analiză trebuie să conțină detalii suplimentare privind metodele de tratare prealabilă utilizate.
   I.7.   Mod de lucru
   I.7.1.   Instrucțiuni generale
   I.7.1.1.   Uscarea
   Se efectuează toate operațiile de uscare timp de cel puțin 4 ore și nu mai mult de 16 ore, la 105 ± 3 °C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, eșantionul trebuie verificat prin cântărire pentru a determina dacă masa lui a rămas constantă. Masa poate fi considerată constantă dacă variază cu mai puțin de 0,05 % după o perioadă de uscare de 60 de minute.
   În timpul operațiilor de uscare, răcire și cântărire, trebuie să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, flacoanelor de cântărire, eșantioanelor sau reziduurilor cu mâinile neprotejate.
   Se usucă eșantioanele într-un flacon de cântărire, păstrând capacul acestuia alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă repede în exicator.
   Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în exicator.
   În cazul în care se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operația de uscare în etuvă trebuie efectuată în așa fel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi.
   I.7.1.2.   Răcirea
   Toate operațiile de răcire se efectuează în exicator, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire, și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de 2 ore.
   I.7.1.3.   Cântărirea
   După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de două minute de la scoaterea acestuia din exicator; cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g.
   I.7.2.   Mod de lucru
   Se ia din proba redusă pentru analiza de laborator, tratată prealabil, un eșantion cu masa de cel puțin 1 g. Se taie firul sau țesătura în lungimi de aproximativ 10 mm, desfăcute cât de mult este posibil. Se usucă eșantionul (eșantioanele) în flaconul (flacoanele) de cântărire, se răcește în exicator și apoi se cântărește. Se transferă eșantionul (eșantioanele) într-un vas (vase) din sticlă de tipul celui indicat în secțiunea corespunzătoare metodei comunitare, se recântărește flaconul (flacoanele) de cântărire imediat și se obține masa uscată a eșantionului (eșantioanelor) prin diferență; se finalizează analiza așa cum se prevede la secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul (reziduurile) la microscop pentru a verifica dacă, prin tratament, s-a îndepărtat complet fibra (fibrele) solubilă (solubile).
   I.8.   Calcularea și exprimarea rezultatelor
   Se exprimă masa fiecărui component ca procent din masa totală a fibrelor din amestec. Se calculează rezultatul pe baza masei pure uscate, corectată prin aplicarea (a) reprizelor convenționale și (b) factorilor de corecție necesari pentru luarea în calcul a pierderilor de materiale nefibroase în timpul tratării prealabile și analizei.
   Calcularea procentelor de masă ale fibrelor uscate pure fără a ține seama de pierderile de masă ale fibrelor în timpul tratării prealabile.
   I.8.1.1.   – VARIANTA 1 –
   Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează un component al amestecului dintr-un eșantion și un alt component dintr-un alt eșantion:

                  ;

                  ;

                  .

               P1%

               este procentul primului component pur uscat (componentul din primul eșantion dizolvat de primul reactiv);

               P2%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat (componentul din al doilea eșantion dizolvat de al doilea reactiv);

               P3%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat (componentul rămas nedizolvat în ambele eșantioane);

               m1

               este masa uscată a primului eșantion după tratarea prealabilă;

               m2

               este masa uscată a celui de-al doilea eșantion după tratarea prealabilă;

               r1

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului component din primul eșantion cu primul reactiv;

               r2

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea celui de-al doilea component din al doilea eșantion cu al doilea reactiv;

               d1

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv a celui de-al doilea component, nedizolvat în primul eșantion (1);

               d2

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv a celui de-al treilea component, nedizolvat în primul eșantion (1);

               d3

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în cel de-al doilea reactiv a primului component, nedizolvat în al doilea eșantion (1);

               d4

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv a celui de-al treilea component, nedizolvat în al doilea eșantion (1).

         I.8.1.2.   – VARIANTA 2 –
   Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează un component (a) din primul eșantion, ceilalți doi componenți (b + c) rămânând ca reziduu și doi componenți (a + b) din al doilea eșantion, componentul al treilea (c) rămânând ca reziduu:

                  ;

                  ;

                  .

               P1%

               este procentul primului component pur uscat (componentul din primul eșantion dizolvat în primul reactiv);

               P2%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat (componentul solubil, în același timp cu primul component al celui de-al doilea eșantion, în al doilea reactiv);

               P3%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat (componentul insolubil în ambele eșantioane);

               m1

               este masa uscată a primul eșantion după tratarea prealabilă;

               m2

               este masa uscată a celui de-al doilea eșantion după tratarea prealabilă;

               r1

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului component din primul eșantion cu primul reactiv;

               r2

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului și a celui de-al doilea component din al doilea eșantion cu al doilea reactiv;

               d1

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv a celui de-al doilea component, nedizolvat în primul eșantion (2);

               d2

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv a celui de-al treilea component, nedizolvat în primul eșantion (2);

               d4

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv a celui de-al treilea component, nedizolvat în al doilea eșantion (2).

         I.8.1.3.   – VARIANTA 3 –
   Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează două componente (a + b) dintr-un eșantion, lăsând ca reziduu al treilea component (c), apoi două componente (b + c) dintr-un alt eșantion, lăsând ca reziduu primul component (a):

                  ;

                  ;

                  .

               P1%

               este procentul primului component pur uscat (component dizolvat de reactiv);

               P2%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat (component dizolvat de reactiv);

               P3%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat (component dizolvat de reactiv în al doilea eșantion);

               m1

               este masa uscată a primului eșantion după tratarea prealabilă;

               m2

               este masa uscată a celui de-al doilea eșantion după tratarea prealabilă;

               r1

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului și celui de-al doilea component din primul eșantion în primul reactiv;

               r2

               este masa uscată a reziduului după îndepărtarea celui de-al doilea și a celui de-al treilea component din al doilea eșantion în al doilea reactiv;

               d2

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv a celui de-al treilea component, nedizolvat în primul eșantion (2);

               d3

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv a primului component, nedizolvat în al doilea eșantion. (3)

         I.8.1.4.   – VARIANTA 4 –
   Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează două componente succesiv din amestec folosind același eșantion:

                  ;

                  ;

                  .

               P1%

               este procentul primului component pur uscat (primul component solubil);

               P2%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat (al doilea component solubil);

               P3%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat (componentul insolubil);

               m

               este masa uscată a eșantionului după tratarea prealabilă;

               r1

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului component cu primul reactiv;

               r2

               este masa uscată a reziduului obținut după îndepărtarea primului și a celui de-al doilea component cu primul și cu cel de-al doilea reactiv;

               d1

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al doilea component în primul reactiv (3);

               d2

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al treilea component în primul reactiv (3);

               d3

               este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al treilea component în primul și în al doilea reactiv (4).

         I.8.2.   Calcularea procentului fiecărui component cu aplicarea corecțiilor prin reprizele convenționale și, când este cazul, a factorilor de corecție pentru pierderile de masă din timpul tratării prealabile:
   Se dau:

                  ,

         atunci:

                  ;

                  ;

                  .

               P1A%

               este procentul primului component pur uscat, incluzând conținutul de umiditate și pierderea de masă din timpul tratării prealabile;

               P2A%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat, inclusiv conținutul de umiditate și pierderea de masă din timpul tratării prealabile;

               P3A%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat, inclusiv conținutul de umiditate și pierderea de masă din timpul tratării prealabile;

               P1

               este procentul primului component pur uscat obținut dintr-una din formulele indicate la punctul I.8.1;

               P2

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat, obținut dintr-una din formulele indicate la punctul I.8.1;

               P3

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat, obținut dintr-una din formulele indicate la punctul I.8.1;

               a1

               este repriza convențională a primului component;

               a2

               este repriza convențională a celui de-al doilea component;

               a3

               este repriza convențională a celui de-al treilea component;

               b1

               este procentul pierderii de masă suferite de primul component în timpul tratării prealabile;

               b2

               este procentul pierderii de masă suferite de al doilea component în timpul tratării prealabile;

               b3

               este procentul pierderii de masă suferite de al treilea component în timpul tratării prealabile.

         Când se aplică o tratarea prealabilă, valorile b1, b2 și b3 trebuie determinate, dacă este posibil, prin supunerea fiecăreia dintre fibrele care compun amestecul la tratarea prealabilă aplicată în analiză. Fibrele pure sunt acele fibre care nu conțin nici un fel de material nefibros, cu excepția celor pe care le conțin în mod normal (fie natural, fie în urma procesului de fabricație), în starea în care se găsesc în materialul de analizat (crudă, albită).
   Când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, trebuie să se utilizeze valorile medii ale lui b1, b2 și b3 obținute din încercările efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării.
   Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1, b2 și b3 pot fi, în general, neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, inului nealbit și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată ca fiind 4 % și în cazul polipropilenei 1 %.
   În cazul altor fibre, de obicei pierderile datorită tratării prealabile nu sunt luate în calcul.
   I.8.3.   Notă
   În anexa II la prezenta directivă sunt prezentate exemple de calcul.
   II.   METODĂ DE ANALIZĂ CANTITATIVĂ PRIN SEPARARE MANUALĂ A AMESTECURILOR TERNARE DE FIBRE
   II.1.   Domeniul de aplicare
   Această metodă se aplică fibrelor textile de orice fel, cu condiția ca acestea să nu formeze un amestec intim, inseparabil în componentele inițiale și dacă este posibilă separarea lor manuală.
   II.2.   Principiu
   După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi fibrele se separă cu mâna, se usucă și se cântăresc pentru a calcula proporția fiecărei fibre în amestec.
   II.3.   Aparatura
   II.3.1.   Flacoane de cântărire sau alte aparate care dau rezultate identice.
   II.3.2.   Exicator conținând silicagel auto-indicator al gradului de umiditate.
   II.3.3.   Etuvă ventilată pentru uscarea eșantioanelor la 105 ± 3 °C.
   II.3.4.   Balanță analitică cu o precizie de 0,0002 g.
   II.3.5.   Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice.
   II.3.6.   Ac.
   II.3.7.   Torsiometru sau un alt aparat similar.
   II.4.   Reactivi
   II.4.1.   Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40-60 °C.
   II.4.2.   Apă distilată sau deionizată.
   II.5.   Atmosferă de condiționare și încercare
   A se vedea I.4.
   II.6.   Proba redusă pentru analiza de laborator
   A se vedea I.5.
   II.7.   Tratarea prealabilă a probei reduse de analiză de laborator
   A se vedea I.6.
   II.8.   Mod de lucru
   II.8.1.   Analiza firului
   Se selectează din proba redusă de analiză de laborator, tratată prealabil, un eșantion cu masa de minimum 1 g. Pentru un fir foarte fin, analiza se poate efectua pe o lungime minimă de 30 m, indiferent de masă.
   Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac și, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei masei constante, conform descrierii de la punctul I.7.1 și I.7.2.
   II.8.2.   Analiza țesăturii
   Se prelevează din proba redusă de analiză de laborator tratată prealabil un eșantion fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se continuă ca la punctul II.8.1.
   II.9.   Calcularea și exprimarea rezultatelor
   Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) reprizele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile.
   II.9.1.   Calcularea procentului de masă al fibrelor pure și uscate, fără să se țină seama de pierderile de masă din timpul tratării prealabile:

                  ;

                  ;

                  .

               P1%

               este procentul primului component pur uscat;

               P2%

               este procentul celui de-al doilea component pur uscat;

               P3%

               este procentul celui de-al treilea component pur uscat;

               m1

               este masa uscată a primului component;

               m2

               este masa uscată a celui de-al doilea component;

               m3

               este masa uscată a celui de-al treilea component.

         II.9.2.   Pentru calcularea procentului fiecărui component cu aplicarea reprizelor convenționale și a factorilor de corecție pentru pierderea de masă din timpul tratării prealabile, a se vedea punctul I.8.2.
   III.   METODA CANTITATIVĂ DE ANALIZĂ A AMESTECURILOR TERNARE DE FIBRE PRIN COMBINAREA METODEI MANUALE DE SEPARARE CU METODA DE SEPARARE CHIMICĂ
   De câte ori este posibil, trebuie utilizată metoda separării manuale, ținând seama de proprietățile componenților separați înainte de a trece la orice tip de tratament chimic al fiecărui component individual.
   IV.   PRECIZIA METODELOR
   Precizia indicată în fiecare dintre metodele de analiză a amestecurilor binare de fibre se referă la reproductibilitate (a se vedea anexa II la directiva privind unele metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre).
   Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare, în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe eșantioane dintr-un amestec omogen.
   Reproductibilitatea se exprimă prin limita de încredere a rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %.
   Prin aceasta se înțelege că diferența între două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la amestecuri omogene identice, nu va fi depășită decât în 5 cazuri din 100.
   Pentru determinarea preciziei de analiză a unui amestec ternar de fibre, la analiza amestecului ternar, se aplică, în mod obișnuit, valorile indicate folosite în metodele de analiză a amestecurilor binare de fibre.
   Având în vedere că în toate cele patru variante ale analizei chimice cantitative a amestecurilor ternare de fibre au fost prevăzute două dizolvări (folosind două eșantioane diferite – în primele trei variante – și un singur eșantion – în cazul celei de-a patra variante) și presupunând că E1 și E2 reprezintă precizia celor două metode pentru analiza amestecurilor binare, precizia rezultatelor pentru fiecare component este ilustrată în tabelul următor:

               VarianteFibra componentă

               1

               2 și 3

               4

               a

               E1

               E1

               E1

               b

               E2

               E1 + E2

               E1 + E2

               c

               E1 + E2

               E2

               E1 + E2

         Dacă se folosește cea de-a patra variantă, gradul de precizie se poate dovedi mai mic decât cel calculat prin metoda indicată mai sus din caza posibilei acțiuni a primului reactiv asupra reziduului format de componentele b și c, care ar fi greu de evaluat.
   V.   BULETIN DE ANALIZĂ
   V.1.   Se indică varianta sau variantele folosite pentru efectuarea analizei, metodele, reactivii și factorii de corecție.
   V.2.   Se dau informații detaliate cu privire la toate tratările prealabile speciale. (a se vedea punctul I.6).
   V.3.   Se dau rezultatele individuale și media aritmetică, fiecare cu exactitate de o zecimală.
   V.4.   De câte ori este posibil, se precizează, pentru fiecare component, precizia metodei, calculată în conformitate cu tabelul de la punctul IV.

      (1)  Valorile lui d sunt indicate în secțiunile corespunzătoare din directivele privind diferitele metode de analiză a amestecurilor binare.

      (2)  Valorile lui d sunt indicate în secțiunile corespunzătoare din directivele privind diferitele metode de analiză a amestecurilor binare.

      (3)  Valorile lui d sunt indicate în secțiunile corespunzătoare din directivele privind diferitele metode de analiză a amestecurilor binare.

      (4)  De câte ori este posibil, d3 trebuie determinat în prealabil, prin metode experimentale.
   ANEXA II
   EXEMPLE DE CALCULARE A PROCENTELOR COMPONENȚILOR ANUMITOR AMESTECURI TERNARE DE FIBRE FOLOSIND UNELE DINTRE VARIANTELE DESCRISE LA PUNCTUL I.8.1 DIN ANEXA I
   Se consideră un amestec de fibre a cărui analiză calitativă a relevat următoarele componente: 1. lână cardată, 2. poliamidă, 3. bumbac nealbit.
   VARIANTA 1
   Folosind această variantă, în care se iau două eșantioane diferite și se îndepărtează un component (a = lână) prin dizolvare din primul eșantion și un al doilea component (b = poliamidă) din al doilea eșantion, se obțin următoarele rezultate:

                           1.

                           Masa uscată a primului eșantion după tratarea prealabilă:

               (m1)

               =1,6000g;

                           2.

                           Masa uscată a reziduului obținut după tratarea prealabilă cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu (poliamidă + bumbac):

               (r1)

               =1,4166g;

                           3.

                           Masa uscată a celui de-al doilea eșantion după tratarea prealabilă:

               (m2)

               =1,8000g;

                           4.

                           Masa uscată a reziduului obținut după tratarea cu acid formic (lână + bumbac):

               (r2)

               =0,9000g.

         Tratarea amestecului cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu nu determină nici o pierdere de masă a fibrei de poliamidă, în timp ce bumbacul pierde 3 %, astfel încât d1 = 1,0 și d2 = 1,03.
   Tratarea cu acid formic nu determină pierderi de masă în cazul lânei și bumbacului nealbit, astfel încât d3 = d4 = 1,0.
   Dacă în formula de la punctul I.8.1.1 din anexa I se introduc valorile obținute în urma analizei chimice și factorii de corecție, se obține următorul rezultat:

                  ;

                  ;

                  .

         Procentele diferitelor fibre pure uscate din amestec sunt următoarele:

               Lână

               10,30 %.

               Poliamidă

               50,00 %.

               Bumbac

               39,70 %.

         Aceste procente trebuie corectate conform formulelor indicate la punctul I.8.2 din anexa I pentru a ține seama de reprizele convenționale și de factorii de corecție pentru pierderile de masă din timpul tratării prealabile.
   Așa cum se arată în anexa II la directiva privind denumirile textilelor, reprizele convenționale sunt următoarele: lână cardată 17,0 %, poliamidă 6,25 % și bumbac 8,5 %. De asemenea, este menționată pierderea de masă a bumbacului nealbit în urma tratării prealabile cu eter de petrol și apă, care este de 4 %. Astfel:

                  .

         Așadar, compoziția amestecului este următoarea:

               Poliamidă

               48,4 %

               Bumbac

               40,6 %.

               Lână

               11,0 %

               100,0 %.

         VARIANTA 4
   Se consideră un amestec de fibre pentru care analiza calitativă a relevat prezența următoarelor componente: lână cardată, viscoză și bumbac nealbit.
   Presupunând că se folosește varianta 4, adică se îndepărtează succesiv două componente ale amestecului dintr-un singur eșantion, se obțin următoarele rezultate:

                           1.

                           Masa uscată a eșantionului după tratare prealabilă:

               (m1)

               =1,6000g;

                           2.

                           Masa uscată a reziduului obținut după prima tratare prealabilă cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu (viscoză + bumbac):

               (r1)

               =1,4166g;

                           3.

                           Masa uscată a reziduului obținut după a doua tratare prealabilă cu acid formic și clorură de zinc (bumbac):

               (r2)

               =0,6630g.

         Tratarea cu hipoclorit de sodiu nu determină nici o pierdere de masă a fibrei de viscoză, în timp ce bumbacul pierde 3 %, astfel încât d1 = 1,0 și d2 = 1,03.
   Ca urmare a tratării cu clorură de zinc/acid formic, masa bumbacului crește cu 4 %, astfel încât d3 = (1,03 × 0,96) = 0,9888, valoare rotunjită la 0,99 (d3 fiind factorul de corecție pentru pierderea de masă respectivă sau creșterea masei celui de-al treilea component în primii doi reactivi).
   Dacă în formula indicată la punctul I.8.1.4 din anexa I se înlocuiesc valorile obținute prin analiză chimică și factorii de corecție corespunzători, se obțin următoarele rezultate:

                  ;

                  ;

                  .

         Așa cum s-a indicat deja pentru varianta 1, aceste procente trebuie corectate conform formulelor de la punctul I.8.2 din anexa I.

                  ;

                  ;

                  .

         Așadar, compoziția amestecului este următoarea:

               Viscoză

               48,6 %

               Bumbac

               40,8 %

               Lână

               10,6 %

               100 %.

         ANEXA III
   TABEL CU AMESTECURI TERNARE TIPICE CARE POT FI ANALIZATE FOLOSIND METODELE COMUNITARE DE ANALIZĂ A AMESTECURILOR BINARE
   (cu scop ilustrativ)

               Amestec nr.

               Fibre componente

               Varianta (1)

               Numărul metodei comunitare și reactivi

               primul component

               al doilea component

               al treilea component

               1

               lână sau păr

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               1 și/sau 4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

               2

               lână sau păr

               poliamidă 6 sau 6-6

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               1 și/sau 4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               3

               lână, păr sau mătase

               unele clorofibre

               viscoză, cupro, fibre modale sau bumbac

               1 și/sau 4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

               4

               lână sau păr

               poliamidă 6 sau 6-6

               poliester, polipropilenă, acril sau fibră de sticlă

               1 și/sau 4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               5

               lână, păr sau mătase

               anumite clorofibre

               poliester, acrilic, poliamidă sau fibră de sticlă

               1 și/sau 4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

               6

               mătase

               lână sau păr

               poliester

               2

                           11

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

                           și 2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

               7

               poliamidă 6 sau 6-6

               acril

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               1 și/sau 4

                           4

                           (acid formic 80 % m/m)

                           și 8

                           (dimetilformamidă)

               8

               anumite clorofibre

               poliamidă 6 sau 6-6

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               1 și/sau 4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

                     sau

                           9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               9

               acril

               poliamidă 6 sau 6-6

               poliester

               1 și/sau 4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               10

               acetat

               poliamidă 6 sau 6-6

               viscoză, bumbac, cupro sau fibre modale

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               11

               unele clorofibre

               acril

               poliamidă

               2 și/sau 4

                           9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

                           și 8

                           (dimetilformamidă)

               12

               unele clorofibre

               poliamidă 6 sau 6-6

               acril

               1 și/sau 4

                           9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               13

               poliamidă 6 sau 6-6

               viscoză, cupro, fibre modale sau bumbac

               poliester

               4

                           4

                           (acid formic 80 % m/m)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               14

               acetat

               viscoză, cupro, fibre modale sau bumbac

               poliester

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               15

               acril

               viscoză, cupro, fibre modale sau bumbac

               poliester

               4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               16

               acetat

               lână, păr sau bumbac

               bumbac, viscoză,, cupro, fibre modale, poliamidă, poliester, acril

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

               17

               triacetat

               lână, păr sau bumbac

               bumbac, viscoză,, cupro, fibre modale, poliamidă, poliester, acril

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

               18

               acril

               lână, păr sau bumbac

               poliester

               1 și/sau 4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

               19

               acril

               mătase

               lână sau păr

               4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 1

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               20

               acril

               lână, păr sau bumbac

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               1 și/sau 4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

               21

               lână, păr sau mătase

               bumbac, viscoză, fibre modale, cupro

               poliester

               4

                           2

                           (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               22

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               poliester

               2 și/sau 4

                           3

                           (clorură de zinc/acid formic)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               23

               acril

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

               24

               anumite colofibre

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               1 și/sau 4

                           9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

                           sau 8

                           (dimetilformamidă)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

               25

               acetonă

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

               26

               triacetat

               viscoză, cupro sau fibre modale

               bumbac

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 3

                           (clorură de zinc/acid formic)

               27

               acetat

               mătase

               lână sau păr

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 11

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               28

               triacetat

               mătase

               lână sau păr

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 11

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               29

               acetat

               acril

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 8

                           (dimetilformamidă)

               30

               triacetat

               acril

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 8

                           (dimetilformamidă)

               31

               triacetat

               poliamidă 6 sau 6-6

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               32

               triacetat

               bumbac, viscoză, cupro sau fibre modale

               poliester

               4

                           6

                           (diclormetan)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

               33

               acetat

               poliamidă 6 sau 6-6

               poliester sau acril

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 4

                           (acid formic 80 % m/m)

               34

               acetat

               acril

               poliester

               4

                           1

                           (acetonă)

                           și 8

                           (dimetilformamidă)

               35

               anumite clorofibre

               bumbac, viscoză cupro sau fibre modale

               poliester

               4

                           8

                           (dimetilformamidă)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

                     sau

                           9

                           (sulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 m/m)

                           și 7

                           (acid sulfuric 75 % m/m)

      (1)  Dacă se folosește varianta 4, mai întâi trebuie înlăturat primul component, folosind primul reactiv.


title: Directiva 93/29/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind identificarea comenzilor, a martorilor și a indicatoarelor pentru autovehiculele cu două sau trei roți

text:
               07/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               213

         31993L0029

               L 188/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/29/CEE A CONSILIULUI

   din 14 iunie 1993
   privind identificarea comenzilor, a martorilor și a indicatoarelor pentru autovehiculele cu două sau trei roți
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți (1),
   având în vedere propunerea Comisiei (2),
   în cooperare cu Parlamentul European (3),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (4),
   întrucât piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne, în care este asigurată libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor; întrucât trebuie adoptate măsurile necesare în acest scop;
   întrucât, în ceea ce privește comenzile, martorii și indicatoarele, autovehiculele cu două sau trei roți trebuie, în fiecare stat membru, să prezinte anumite caracteristici tehnice stabilite prin dispoziții obligatorii, care diferă de la un stat membru la altul; întrucât, ca o consecință a diferențelor dintre acestea, astfel de dispoziții constituie o barieră în calea comerțului în cadrul Comunității;
   întrucât aceste bariere în calea funcționării pieței interne pot fi înlăturate dacă toate statele membre adoptă aceleași dispoziții în locul normelor lor naționale;
   întrucât este necesar să se adopte dispoziții armonizate privind identificarea comenzilor, martorilor și indicatoarelor pentru autovehiculele cu două sau trei roți, astfel încât să se poată aplica fiecărui tip de vehicul procedurile de omologare de tip și omologare de tip pentru componente stabilite prin Directiva 92/61/CEE;
   întrucât, date fiind amploarea și impactul acțiunilor propuse pentru sectorul respectiv, măsurile comunitare prevăzute în prezenta directivă sunt necesare și absolut esențiale pentru îndeplinirea scopului avut în vedere, și anume acela de a stabili omologarea de tip pentru vehicule la nivel comunitar; întrucât acest scop nu poate fi îndeplinit corespunzător de către statele membre, în mod individual;
   întrucât, pentru a facilita accesul pe piețele țărilor din afara Comunității, pare a fi necesară stabilirea unor echivalențe între dispozițiile din prezenta directivă și cele prevăzute în Regulamentul nr. 60 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică pentru identificarea elementelor de control, a indicatorilor de comandă și a indicatorilor de funcționare pentru toate tipurile de vehicule, astfel cum sunt definite în articolul 1 din Directiva 92/61/CEE.
   Articolul 2
   Procedura pentru acordarea omologării de tip pentru componente cu privire la identificarea elementelor de control, a indicatorilor de comandă și a indicatorilor de funcționare pentru autovehiculele cu două sau trei roți, precum și condițiile care reglementează libera circulație a acestora sunt aceleași cu cele prevăzute în capitolele II și III din Directiva 92/61/CEE.
   Articolul 3
   În conformitate cu dispozițiile articolului 11 din Directiva 92/61/CEE, prin prezenta se confirmă echivalența între dispozițiile stabilite în cadrul prezentei directive și cele stabilite în Regulamentul nr. 60 UN/ECE (E/ECE/TRANS/505 -- Add. 59).
   Autoritățile statelor membre care acordă omologarea de tip pentru componente acceptă omologări acordate în conformitate cu dispozițiile din Regulamentul nr. 60 menționat anterior, precum și marcajele de omologare de tip pentru componente ca o alternativă la omologările corespunzătoare acordate în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă poate fi modificată în conformitate cu articolul 13 din Directiva 70/156/CEE (5), pentru:

               —

               a lua în considerare orice modificări la Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa menționat la articolul 3,

               —

               a adapta anexa la progresul tehnic.

         Articolul 5
   (1)   Statele membre adoptă și publică dispozițiile necesare respectării prezentei directive până cel târziu la 14 decembrie 1994. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   De la data menționată în primul paragraf, statele membre nu pot, pe motive legate de identificarea comenzilor, a martorilor și a indicatoarelor, să interzică punerea inițială în folosință a vehiculelor care se conformează prezentei directive.
   Statele membre aplică dispozițiile menționate în primul paragraf de la 14 iunie 1995.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 14 iunie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. TRØJBORG

      (1)  JO L 225, 10.8.1992, p. 72.

      (2)  JO C 293, 9.11.1992, p. 5.

      (3)  JO C 21, 25.1.1993, p. 96 și

      JO C 150, 31.5.1993.

      (4)  JO C 73, 15.3.1993, p. 22.

      (5)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 92/53/CEE (JO L 225, 10.8.1992, p. 1).
   ANEXA I
   CERINȚE PRIVIND OMOLOGAREA DE TIP PENTRU COMPONENTE A VEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI REFERITOARE LA IDENTIFICAREA COMENZILOR, A MARTORILOR ȘI A INDICATOARELOR
   1.   DEFINIȚII
   În înțelesul prezentei directive:
   1.1.   „comandă” înseamnă orice parte a vehiculului sau componentă acționată direct de către conducător, care produce o schimbare în starea sau modul de operare a vehiculului sau a uneia dintre părțile sale;
   1.2.   „martor” înseamnă un semnal care indică pornirea unui dispozitiv, funcționarea, o stare suspectă sau o defectare sau nefuncționarea;
   1.3.   „indicator” înseamnă un dispozitiv care furnizează informații asupra funcționării sau stării corecte a unui sistem sau a unei părți a unui sistem, cum ar fi de exemplu nivelul unui lichid;
   1.4.   „simbol” înseamnă o reprezentare grafică a unei comenzi, a unui martor sau a unui indicator, care permite identificarea acestuia.
   2.   DISPOZIȚII
   2.1.   Identificare
   Comenzile, martorii și indicatorii la care se fac referiri la punctul 2.1.5 sunt identificate în conformitate cu următoarele dispoziții, atunci când sunt montate pe un vehicul.
   2.1.1.   Aceste simboluri ies în evidență clar pe fundal, fie luminoase pe fond întunecat, fie întunecate pe fond luminos.
   2.1.2.   Simbolurile sunt poziționate pe comenzi sau pe martorii de control care urmează să fie identificați sau în imediata lor vecinătate. Acolo unde acest lucru nu este posibil, simbolul și comanda sau martorul se unesc printr-o linie continuă care este cât mai scurtă posibil.
   2.1.3.   Farurile de fază lungă sunt reprezentate prin raze de lumină paralele și orizontale, iar farurile de fază scurtă prin raze luminoase paralele și oblice inferior.
   2.1.4.   Atunci când sunt folosite pentru indicatori optici, culorile de mai jos au următoarele semnificații:

                           —

                           roșu:

               pericol,

                           —

                           galben-portocaliu (ambră):

               atenție, prudență crescută

                           —

                           verde:

               siguranță.

         Albastrul este folosit exclusiv pentru indicatorul de comandă al fazei lungi.
   2.1.5.   Desemnarea și identificarea simbolurilor

   Note:

                  1

               Interiorul simbolului poate fi în întregime de culoare închisă.

                  2

               Partea de culoare închisă a acestui simbol poate fi înlocuită de silueta sa; partea de culoare deschisă din această diagramă poate fi înlocuită în întregime într-o culoare închisă.

                  3

               Dacă este utilizată o singură comandă (întrerupător) pentru lămpile de ceață față și spate, simbolul folosit trebuie să fie acela pentru „Lămpi de ceață față”.

      Apendice
      Structura modelului de bază pentru simbolurile prevăzute la punctul 2.1.5.

      Modelul de bază se compune din:

                  1.

                  un pătrat de bază cu latura de 50 mm, această dimensiune fiind egală cu dimensiunea nominală „a” din original;

                  2.

                  un cerc de bază cu diametrul de 56 mm, având aproximativ aceeași suprafață ca pătratul de bază (1);

                  3.

                  un al doilea cerc, cu diametrul de 50 mm, înscris în interiorul pătratului de bază (1);

                  4.

                  un al doilea pătrat, înscris în cercul de bază (2), laturile sale fiind paralele cu cele ale pătratului de bază (1);

                  5.

                  și

                  6.

                  două dreptunghiuri având aceeași suprafață ca pătratul de bază (1), laturile unuia fiind perpendiculare pe ale celuilalt și fiecare din ele concepute astfel încât să împartă laturile opuse ale pătratului de bază în puncte simetrice;

                  7.

                  un al treilea pătrat, ale cărui laturi trec prin punctele de intersecție ale pătratului de bază (1) cu cercul de bază (2) și sunt înclinate la 45o, conferind astfel cele mai mari dimensiuni orizontale și verticale ale modelului de bază;

                  8.

                  un octogon neregulat format din linii înclinate la 30o față de laturile pătratului (7).

            Modelul de bază este construit pe un caroiaj care coincide cu pătratul de bază (1), având o margine inferioară de 12,5 mm.

   ANEXA II

      Apendicele 1
      Fișă descriptivă privind identificarea comenzilor, a martorilor și a indicatorilor pentru un tip de autovehicul cu două sau trei roți

         (a se anexa la cererea pentru omologarea de tip pentru componente, când aceasta este depusă separat de cererea pentru omologarea de tip a vehiculului)

      Nr. de ordine (atribuit de solicitant): …
      Cererea pentru omologare de tip pentru componente privind identificarea comenzilor, martorilor și a indicatoarelor pentru un tip de autovehicul cu două sau trei roți conține informațiile stabilite în cadrul următoarelor puncte din anexa II la Directiva 92/61/CEE a Consiliului partea A punctele:

                  —

                  0.1

                  —

                  0.2

                  —

                  0.4 - 0.6.

            O scurtă descriere a vehiculului cu privire la identificarea comenzilor, martorilor și a indicatorilor.

      Apendicele 2


title: Directiva 98/96/CE a Consiliului din 14 decembrie 1998 de modificare, inter alia, cu privire la inspecțiile în câmp, a directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE, 66/403/CEE, 69/208/CEE, 70/457/CEE și 70/458/CEE privind comercializarea semințelor de sfeclă, semințelor de plante furajere, semințelor de cereale, cartofilor de sămânță, semințelor de plante oleaginoase și pentru fibre și a semințelor de legume, precum și Catalogul comun al soiurilor de plante agricole

text:
               03/Volumul 26

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               210

         31998L0096

               L 025/27

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/96/CE A CONSILIULUI

   din 14 decembrie 1998
   de modificare, inter alia, cu privire la inspecțiile în câmp, a directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE, 66/403/CEE, 69/208/CEE, 70/457/CEE și 70/458/CEE privind comercializarea semințelor de sfeclă, semințelor de plante furajere, semințelor de cereale, cartofilor de sămânță, semințelor de plante oleaginoase și pentru fibre și a semințelor de legume, precum și Catalogul comun al soiurilor de plante agricole
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât, din motivele expuse în cele ce urmează, următoarele directive privind comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire trebuie modificate:

               —

               Directiva 66/400/CE din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă (4),

               —

               Directiva 66/401/CE din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere (5),

               —

               Directiva 66/402/CE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale (6),

               —

               Directiva 66/403/CE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea cartofilor de sămânță (7),

               —

               Directiva 69/208/CEE a Consiliului din 30 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și de fibră (8),

               —

               Directiva 70/457/CEE a Consiliului din 29 septembrie 1970 privind Catalogul comun al soiurilor de specii de material de înmulțire pentru agricultură (9),

               —

               Directiva 70/458/CEE a Consiliului din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume (10);

         întrucât Decizia 89/540/CEE a Comisiei din 22 septembrie 1989 privind organizarea unui experiment temporar referitor la comercializarea de semințe și material de înmulțire (11) a organizat un experiment temporar în condiții determinate, pentru a stabili dacă inspecțiile în câmp pot asigura simplificarea procedurilor de certificare oficială a semințelor conform prevederilor directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE și 69/208/CEE, fără a se înregistra o scădere semnificativă a calității semințelor;
   întrucât rezultatele experimentului au arătat că, în anumite cazuri, se pot simplifica procedurile de certificare oficială a „semințelor certificate” aparținând oricăror categorii, dacă inspecțiile au fost efectuate de alți inspectori decât cei însărcinați cu examinarea oficială din cadrul autorității de certificare a semințelor
   întrucât au avut loc schimbări administrative în statele membre,
   întrucât se impune modificarea în mod corespunzător a directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE și 69/208/CEE,
   întrucât directivele 66/401/CEE, 66/402/CEE, 69/208/CEE și 70/458/CEE prevăd că listele de specii care se găsesc în aceste directive pot fi modificate în baza evoluției cunoștințelor științifice și tehnice cu privire la numele și hibrizii rezultați din încrucișarea speciilor prevăzute de directivele respective, în conformitate cu procedura comitetului permanent;
   întrucât este de dorit să se faciliteze adăugarea de noi specii la lista de specii din directivele menționate anterior;
   întrucât se impune modificarea în mod corespunzător a directivelor respective;
   întrucât directivele 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE, 69/208/CEE și 70/458/CEE prevăd organizarea de experimente temporare în vederea găsirii de soluții îmbunătățite la anumite elemente ale sistemelor de certificare adoptate de directivele menționate anterior;
   întrucât, în baza experienței dobândite, este de dorit să se extindă domeniul de organizare a unor asemenea experimente în vederea căutării de soluții îmbunătățite la anumite dispoziții prevăzute de directivele menționate anterior;
   întrucât este de dorit ca Directiva 66/403/CEE să prevadă o bază legală pentru organizarea de experimente temporare în vederea găsirii de soluții îmbunătățite la anumite dispoziții prevăzute de respectiva directivă;
   întrucât este de dorit ca directivele 70/457/CEE și 70/458/CEE să prevadă reguli cu privire la alegerea denumirilor varietale,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 66/400/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul C, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I punctul A, s-a constatat fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială că îndeplinesc condițiile respective.”;

               2.

               la articolul 2 se adaugă următoarele alineate:
               „(3)   La efectuarea examinării sub supraveghere oficială menționată la alineatul (1) punctul C litera (d) subpunctul (ii) de mai sus se asigură respectarea următoarelor cerințe:

                           (i)

                           inspectorii:

                                       (a)

                                       au calificările tehnice necesare;

                                       (b)

                                       nu obțin nici un profit personal din efectuarea inspecțiilor;

                                       (c)

                                       au obținut autorizarea oficială din partea autorității de certificare a semințelor din statul membru respectiv și această autorizare include fie depunerea unui jurământ de către inspectori, fie semnarea unui angajament scris de a se conforma normelor care reglementează examinările oficiale;

                                       (d)

                                       efectuează inspecții sub control oficial în conformitate cu regulile aplicabile la inspecțiile oficiale;

                           (ii)

                           cultura de semințe care trebuie inspectată este obținută din semințe care au fost supuse unui post-control oficial ale căror rezultate au fost satisfăcătoare;

                           (iii)

                           un procent din culturile de semințe trebuie verificat de către inspectorii oficiali. Acest procent este de 10 % în cazul culturilor autogame și de 20 % pentru culturile alogame sau de 5 % și respectiv 15 % pentru speciile pentru care statele membre prevăd efectuarea de teste oficiale în laborator cu ajutorul protocoalelor morfologice, fiziologice sau, dacă e cazul, biochimice pentru stabilirea identității și purității varietale;

                           (iv)

                           o parte a probelor din loturile de semințe recoltate pornindu-se de la culturile de semințe este prelevată pentru post-controlul oficial și, dacă e cazul, pentru testarea oficială în laborator a identității și purității varietale;

                           (v)

                           statele membre stabilesc sancțiunile aplicabile încălcării regulilor care guvernează examinările sub control oficial. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajatoare. Sancțiunile pot prevedea retragerea recunoașterii menționate la alineatul (3) punctul (i) litera (c) inspectorilor autorizați în mod oficial care încalcă în mod deliberat sau din neglijență regulile care guvernează examinările oficiale. În acest caz, orice certificare a semințelor controlate este anulată, cu excepția cazului în care semințele respective încă îndeplinesc condițiile cerute.

                     (4)   Alte măsuri aplicabile procedeului de examinări sub control oficial pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.
               Până la adoptarea de astfel de măsuri, se respectă condițiile stabilite la articolul 2 din Decizia 89/540/CEE a Comisiei.”;

               3.

               la articolul 13a, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.”;

               4.

               la anexa I punctul A, subpunctul 3 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.

                           Pentru semințele certificate din toate categoriile trebuie să se efectueze cel puțin o inspecție în câmp, oficială sau sub control oficial, iar pentru semințele de bază cel puțin două inspecții oficiale în câmp, una se face în faza de butași și alta la plante semincere.”

         Articolul 2
   Directiva 66/401/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul C, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               2.

               la articolul 2, alineatul (1a) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1a)   Modificările care urmează să se efectueze la lista speciilor menționate la alineatul (1) punctul A sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la articolul 21.”;

               3.

               la articolul 2 se adaugă următoarele alineate:
               „(3)   La efectuarea examinării sub supraveghere oficială menționată la alineatul (1) punctul C litera (d) subpunctul (ii) de mai sus se au în vedere îndeplinirea următoarelor cerințe:

                           (i)

                           inspectorii:

                                       (a)

                                       au calificările tehnice necesare;

                                       (b)

                                       nu obțin nici un profit personal din efectuarea inspecțiilor;

                                       (c)

                                       au obținut autorizarea oficială din partea autorității de certificare a semințelor din statul membru respectiv și această autorizare include fie depunerea unui jurământ de către inspectori, fie semnarea unui angajament scris de a se conforma normelor care reglementează examinările oficiale;

                                       (d)

                                       să efectueze inspecții sub control oficial în conformitate cu regulile aplicabile la inspecțiile oficiale;

                           (ii)

                           cultura de semințe care trebuie inspectată este obținută din semințe care au fost supuse unui post-control oficial ale căror rezultate au fost satisfăcătoare;

                           (iii)

                           un procent din culturile de semințe trebuie verificat de către inspectorii oficiali. Acest procent este de 10 % în cazul culturilor autogame și de 20 % pentru culturile alogame sau de 5 % și respectiv 15 % pentru speciile pentru care statele membre prevăd efectuarea de teste oficiale în laborator cu ajutorul protocoalelor morfologice, fiziologice sau, dacă e cazul, biochimice pentru stabilirea identității și purității varietale;

                           (iv)

                           o parte a probelor din loturile de semințe recoltate pornindu-se de la culturile de semințe este prelevată pentru post-controlul oficial și, dacă e cazul, pentru testarea oficială în laborator a identității și purității varietale;

                           (v)

                           statele membre stabilesc sancțiunile aplicabile încălcării regulilor care guvernează examinările sub control oficial. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajatoare. Sancțiunile pot prevedea retragerea recunoașterii menționate la alineatul (3) punctul (i) litera (c) inspectorilor autorizați în mod oficial care încalcă în mod deliberat sau din neglijență regulile care guvernează examinările oficiale. În acest caz, orice certificare a semințelor controlate este anulată, cu excepția cazului în care semințele respective încă îndeplinesc condițiile cerute.

                     (4)   Alte măsuri aplicabile procedeului de examinări sub control oficial pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.
               Până la adoptarea unor astfel de măsuri, se respectă condițiile stabilite la articolul 2 din Decizia 89/540/CEE a Comisiei.”;

               4.

               la articolul 13a, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.”;

               5.

               la anexa I punctul 6, prima teză se înlocuiește cu următorul text:

                           „6.

                           Îndeplinirea standardelor menționate anterior sau a altor condiții se examinează, în cazul semințelor de bază, în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, iar în cazul semințelor certificate fie în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, fie în cadrul inspecțiilor efectuate sub control oficial.”

         Articolul 3
   Directiva 66/402/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul E, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               2.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul F, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               3.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul G, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               4.

               la articolul 2, alineatul (1a) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1a)   Modificările care urmează să fie efectuate la lista speciilor menționate la alineatul (1) punctul A sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la articolul 21.”;

               5.

               la articolul 2 se adaugă următoarele alineate:
               „(3)   La efectuarea examinării sub supraveghere oficială menționată la alineatul (1) punctul E litera (d) subpunctul (ii), alineatul (1) punctul F litera (d) subpunctul (ii), alineatul (1) punctul G litera (d) subpunctul (ii) de mai sus au în vedere îndeplinirea următoarelor cerințe:

                           (i)

                           inspectorii:

                                       (a)

                                       au calificările tehnice necesare;

                                       (b)

                                       nu obțin nici un profit personal din efectuarea inspecțiilor;

                                       (c)

                                       au obținut autorizarea oficială din partea autorității de certificare a semințelor din statul membru respectiv și această autorizare include fie depunerea unui jurământ de către inspectori, fie semnarea unui angajament scris de a se conforma regulilor care guvernează examinările oficiale;

                                       (d)

                                       efectuează inspecții sub control oficial în conformitate cu regulile aplicabile la inspecțiile oficiale;

                           (ii)

                           cultura de semințe care trebuie inspectată este obținută din semințe care au fost supuse unui post-control oficial ale căror rezultate au fost satisfăcătoare;

                           (iii)

                           un procent din culturile de semințe trebuie verificat de către inspectorii oficiali. Acest procent este de 10 % în cazul culturilor autogame și de 20 % pentru culturile alogame sau de 5 % și respectiv 15 % pentru speciile pentru care statele membre prevăd efectuarea de teste oficiale în laborator cu ajutorul protocoalelor morfologice, fiziologice sau, dacă e cazul, biochimice pentru stabilirea identității și purității varietale;

                           (iv)

                           o parte a probelor din loturile de semințe recoltate pornindu-se de la culturile de semințe este prelevată pentru post-controlul și, dacă e cazul, pentru testarea oficială în laborator a identității și purității varietale;

                           (v)

                           statele membre stabilesc sancțiunile aplicabile încălcării regulilor care guvernează examinările sub control oficial. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajatoare. Sancțiunile pot prevedea retragerea recunoașterii menționate la alineatul (3) punctul (i) litera (c) inspectorilor autorizați în mod oficial care încalcă în mod deliberat sau din neglijență regulile care guvernează examinările oficiale. În acest caz, orice certificare a semințelor controlate este anulată, cu excepția cazului în care semințele respective încă îndeplinesc condițiile cerute.

                     (4)   Alte măsuri aplicabile procedeului de examinări sub control oficial pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.
               Până la adoptarea unor astfel de măsuri, se respectă condițiile stabilite la articolul 2 din Decizia 89/540/CEE a Comisiei.”;

               6.

               la articolul 13a, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21.”;

               7.

               la anexa I punctul 5, prima teză se înlocuiește cu următorul text:

                           „5.

                           Îndeplinirea standardelor menționate anterior sau a altor condiții se examinează, în cazul semințelor de bază, în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, iar în cazul semințelor certificate se examinează fie în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, fie în cadrul inspecțiilor efectuate sub control oficial.”

         Articolul 4
   Directiva 66/403/CEE se modifică după cum urmează:
   După articolul 13, se adaugă următorul articol:

      „Articolul 13a
      În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, cu excepția celor referitoare la sănătatea plantelor, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
      În cadrul acestor experimente, statele membre pot fi degrevate de anumite obligații prevăzute de prezenta directivă. Această derogare se stabilește prin raportare la prevederile cărora li se aplică. Durata unui experiment nu depășește șapte ani.”

   Articolul 5
   Directiva 69/208/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul C, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               2.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul D, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (iii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială că îndeplinesc condițiile respective.”

               3.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul E, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               4.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul Ea, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               5.

               la articolul 2 alineatul (1) punctul F, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                                       (i)

                                       pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior sau

                                       (ii)

                                       în cazul condițiilor stabilite în anexa I, s-a constatat că îndeplinesc condițiile respective fie prin examinare oficială, fie prin examinare efectuată sub supraveghere oficială.”;

               6.

               la articolul 2, alineatul (1a) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1a)   Modificările care urmează să fie efectuate la lista speciilor menționate la alineatul (1) punctul A sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la articolul 20.”;

               7.

               la articolul 2 se adaugă următoarele alineate:
               „(3)   La efectuarea examinării sub supraveghere oficială menționată la alineatul (1) punctul C litera (d) subpunctul (ii), alineatul (1) punctul D litera (d) subpunctul (ii), alineatul (1) punctul E litera (d) subpunctul (ii) de mai sus se are în vedere îndeplinirea următoarelor cerințe:

                           (i)

                           inspectorii:

                                       (a)

                                       au calificările tehnice necesare;

                                       (b)

                                       nu obțin nici un profit personal din efectuarea inspecțiilor;

                                       (c)

                                       au obținut autorizarea oficială din partea autorității de certificare a semințelor din statul membru respectiv și această autorizare include fie depunerea unui jurământ de către inspectori, fie semnarea unui angajament scris de a se conforma normelor care reglementează examinările oficiale;

                                       (d)

                                       efectuează inspecții sub control oficial în conformitate cu regulile aplicabile la inspecțiile oficiale;

                           (ii)

                           cultura de semințe care trebuie inspectată este obținută din semințe care au fost supuse unui post-control oficial ale căror rezultate au fost satisfăcătoare;

                           (iii)

                           un procent din culturile de semințe trebuie verificat de către inspectorii oficiali. Acest procent este de 10 % în cazul culturilor autogame și de 20 % pentru culturile alogame sau de 5 % și respectiv 15 % pentru speciile pentru care statele membre prevăd efectuarea de teste oficiale în laborator cu ajutorul protocoalelor morfologice, fiziologice sau, dacă e cazul, biochimice pentru stabilirea identității și purității varietale;

                           (iv)

                           o parte a probelor din loturile de semințe recoltate pornindu-se de la culturile de semințe este prelevată pentru post-controlul oficial și, dacă e cazul, pentru testarea oficială în laborator a identității și purității varietale;

                           (v)

                           statele membre stabilesc sancțiunile aplicabile încălcării regulilor care guvernează examinările sub control oficial. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajatoare. Sancțiunile pot prevedea retragerea recunoașterii menționate la alineatul (3) punctul (i) litera (c) inspectorilor autorizați în mod oficial care încalcă în mod deliberat sau din neglijență regulile care guvernează examinările oficiale. În acest caz, orice certificare a semințelor controlate este anulată, cu excepția cazului în care semințele respective încă îndeplinesc condițiile cerute.

                     (4)   Alte măsuri aplicabile procedeului de examinări sub control oficial pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 20.
               Până la adoptarea de astfel de măsuri, se respectă condițiile stabilite la articolul 2 din Decizia 89/540/CEE a Comisiei.”;

               8.

               la articolul 12a, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 20.”;

               9.

               la anexa I punctul 5, prima teză se înlocuiește cu următorul text:

                           „5.

                           Îndeplinirea standardelor menționate anterior sau a altor condiții se examinează, în cazul semințelor de bază, în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, iar în cazul semințelor certificate, fie în cadrul inspecțiilor oficiale în câmp, fie în cadrul inspecțiilor efectuate sub control oficial.”

         Articolul 6
   Directiva 70/457/CEE se modifică după cum urmează:
   La articolul 9, se adaugă următorul alineat:

      „(6)   În ceea ce privește eligibilitatea unei denumiri varietale, se aplică articolul 63 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 privind protecția comunitară a soiurilor de plante (12).
      În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 23, se pot adopta reguli detaliate de aplicare referitoare la eligibilitatea denumirilor varietale.

   Articolul 7
   Directiva 70/458/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 2, alineatul (1a) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1a)   Modificările care urmează să fie efectuate la lista speciilor menționate la alineatul (1) punctul A sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la articolul 40.”;

               2.

               la articolul 29a, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „În scopul găsirii de soluții mai bune pentru a înlocui unele dispoziții ale prezentei directive, se poate stabili organizarea de experimente temporare, în condiții determinate la nivel comunitar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40.”;

               3.

               la articolul 10, se adaugă următorul alineat:
               „(6)   În ceea ce privește eligibilitatea unei denumiri varietale, se aplică articolul 63 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 privind protecția comunitară a soiurilor de plante (13)

               În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 40, se pot adopta reguli detaliate de aplicare referitoare la eligibilitatea denumirilor varietale.

         Articolul 8
   (1)   Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive înainte de 1 februarie 2000. Ele informează Comisia despre acest lucru.
   Când statele membre adoptă aceste măsuri, acestea includ o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere în momentul publicării oficiale. Procedura referitoare la această trimitere se adoptă de statele membre.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor prevederi de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 9
   După cel mult cinci ani de la data intrării în vigoare a prezentei directive, Comisia prezintă o evaluare detaliată a simplificărilor procedurilor de certificare introduse. Această evaluare se concentrează în special pe posibilele efecte ale calității semințelor.
   Articolul 10
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 14 decembrie 1998.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. MOLTERER

      (1)  JO C 289, 24.9.1997, p. 6.

      (2)  JO C 167, 29.6.1998, p. 302.

      (3)  JO C 73, 9.3.1998, p. 45.

      (4)  JO 125, 11.7.1966, p. 2290/66. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE (JO L 25, 1.2.1999, p. 1).

      (5)  JO 125, 11.7.1966, p. 2298/66. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (6)  JO 125, 11.7.1966, p. 2309/66. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (7)  JO 125, 11.7.1966, p. 2320/66). Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (8)  JO L 169, 10.7.1969, p. 3. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (9)  JO L 225, 12.10.1970, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (10)  JO L 225, 12.10.1970, p. 7. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/95/CE.

      (11)  JO L 286, 4.10.1989, p. 24. Decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 96/336/CE a Comisiei (JO L 128, 29.5.1996, p. 23).

      (12)  JO L 227, 1.9.1994, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2506/95 (JO L 258, 28.10.1995, p. 3).”

      (13)  JO L 227, 1.9.1994, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2506/95 (JO L 258, 28.10.1995, p. 3).”