title: A noua Directivă a Comisiei din 2 februarie 1987 de adaptare la progresul tehnic a anexelor II, III, IV, V și VI la Directiva 76/768/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice

text:
               13/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               230

         31987L0137

               L 056/20

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      A NOUA DIRECTIVĂ A COMISIEI

   din 2 februarie 1987
   de adaptare la progresul tehnic a anexelor II, III, IV, V și VI la Directiva 76/768/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice
   (87/137/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 76/768/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice (1), modificată ultima dată de Directiva 86/199/CEE (2), în special articolul 8 alineatul (2),
   întrucât, pe baza informațiilor disponibile, anumiți agenți coloranți, substanțe sau conservanți permiși provizoriu pot fi permiși definitiv, în timp ce alții trebuie interziși definitiv sau permiși pentru o perioadă de timp specificată ulterior;
   întrucât, pentru a proteja sănătatea publică, folosirea în produsele cosmetice a minoxidilului și a sărurilor și derivaților acestuia trebuie interzise;
   întrucât, până la adoptarea dispozițiilor Comunității privind fiscalitatea, nu trebuie fixată o dată finală după care metanolul nu mai poate fi folosit ca agent de denaturare pentru etanol și alcool izopropilic;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului privind adaptarea la progresul tehnic a directivelor pentru eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului din sectorul produselor cosmetice,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 76/768/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               În anexa II se adaugă următoarele:

                           „370.

                           N-(Triclorometiltio)-4-ciclohexan-1,2-dicarboximid (captan)

                           371.

                           2,2-dihidroxi-3,3′-5,5′, 6,6′-hexaclorodifenilmetan (hexaclorofen)

                           372.

                           6(piperidinil)-2,4-pirimidindiamină-3-oxid (Minoxidil) și sărurile și derivații săi.”

               2.

               Anexa III, partea 1 se modifică după cum urmează:

                           „a

                           b

                           c

                           d

                           e

                           f

                           11

                           Diclorofen

                           0,5 %

                           Conține diclorofen

                           52

                           Metanol

                           Agent de denaturare pentru etanol și alcool izopropilic

                           5 % calculat ca procent de etanol și alcool izopropilic”

               3.

               Numerele de Colour Index 77288 și 77289 se adaugă la anexa III partea 2, cu:

                           —

                           culoarea: verde;

                           —

                           domeniul de aplicare: 1;

                           —

                           alte limitări și condiții: fără ion de cromat.

               4.

               În anexa IV, partea 1:

                           —

                           substanța nr. 1, metanol, se elimină;

                           —

                           cuvintele din coloana e se elimină și data din coloana g se înlocuiește cu 31.12.1987 pentru substanța nr. 4, 2,2′ –ditiobis;

                           —

                           data din coloana g se înlocuiește cu 31.12.1987 pentru substanța nr. 5, 1-fenoxipropan-2-ol.

               5.

               În anexa IV, partea 2, se elimină numerele de Colour Index 77288 și 77289.

               6.

               În anexa V nr. 2 se elimină hexaclorofenul.

               7.

               În anexa VI, partea 1:

                           —

                           se elimină substanța nr. 6, hexaclorofen;

                           —

                           se adaugă următoarele:

                                          „a

                                          b

                                          c

                                          d

                                          e

                                          40

                                          2-Benzil-4-clorfenol
                                          (clorofen)

                                          0,2 %”

               8.

               În anexa VI partea 2:

                           —

                           substanțele nr. 9,12 și 13 se elimină;

                           —

                           data din coloana f se înlocuiește cu 31.12.1987 pentru substanța nr. 14, 1-fenoxipropan-2ol;

                           —

                           data din coloana f se înlocuiește cu 31.12.1988 pentru substanța nr. 15, clorură de benzetoniu (INN)(+);

                           —

                           data din coloana f se înlocuiește cu 31.12.1987 pentru substanța nr. 16, clorură de benzalconiu (INN), bromură și zaharinat(+).

         Articolul 2
   (1)   Fără să aducă atingere datelor de autorizare menționate la articolul 1 alineatele (4) și (8), statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că începând cu 1 ianuarie 1989 nici producătorii, nici importatorii din Comunitate nu introduc pe piață produse care nu îndeplinesc cerințele prezentei directive.
   (2)   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că produsele menționate la paragraful 1 nu pot fi vândute sau puse la dispoziția consumatorului final după 31 decembrie 1990.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1987 și informează de îndată Comisa cu privire la aceasta.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 2 februarie 1987.

            Pentru Comisie

         Grigoris VARFIS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 262, 27.9.1976, p. 169.

      (2)  JO L 149, 3.6.1986, p. 38.


title: Directiva 2004/77/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 94/54/CE privind etichetarea anumitor produse alimentare care conțin acid glicirizinic și sarea sa de amoniuText cu relevanță pentru SEE.

text:
               15/Volumul 12

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               33

         32004L0077

               L 162/76

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2004/77/CE A COMISIEI

   din 29 aprilie 2004
   de modificare a Directivei 94/54/CE privind etichetarea anumitor produse alimentare care conțin acid glicirizinic și sarea sa de amoniu
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (1), în special articolul 4 alineatul (2),
   după consultarea Comitetului științific pentru alimentație umană,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 94/54/CE a Comisiei din 18 noiembrie 1994 privind indicarea pe etichetele anumitor produse alimentare a altor mențiuni obligatorii decât cele prevăzute de Directiva 2000/13/CE (2) cuprinde o listă cu produse alimentare ale căror etichete trebuie să conțină una sau mai multe mențiuni suplimentare.

               (2)

               Scopul prezentei directive este de a completa lista menționată în ceea ce privește anumite produse alimentare care conțin acid glicirizinic și sarea sa de amoniu.

               (3)

               Acidul glicirizinic este prezent în natură în planta de lemn dulce Glycyrrhiza glabra, iar sarea sa de amoniu se obține din extracte apoase din planta de lemn dulce Glycyrrhiza glabra. Acidul glicirizinic și sarea sa de amoniu sunt incluse în registrul comunitar al substanțelor aromatizante, prevăzut de Decizia 1999/217/CE a Comisiei din 23 februarie 1999 de adoptare a unui catalog al substanțelor aromatizante folosite în sau pe produsele alimentare, stabilit în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2232/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 octombrie 1996 (3). Expunerea la acidul glicirizinic și la sarea lui de amoniu are loc în principal prin consumul de produse zaharoase care conțin lemn dulce, în special gumă de mestecat, ceaiuri de plante și alte băuturi.

               (4)

               Comitetul științific pentru alimentație umană, în avizul său din 4 aprilie 2003 privind acidul glicirizinic și sarea sa de amoniu, a ajuns la concluzia că limita maximă de ingerare regulată de 100 mg/zi asigură un nivel de protecție suficient pentru majoritatea populației și că depășirea acestei limite poate agrava hipertensiunea. Cu toate acestea, comitetul a semnalat faptul că există subgrupuri de populație pentru care limita maximă menționată nu asigură suficientă protecție. Aceste subgrupuri cuprind persoane cu probleme de sănătate legate de tulburări de homeostază a apei și a electroliților.

               (5)

               Aceste constatări impun prevederea unei etichetări care să ofere consumatorilor informații clare privind prezența acidului glicirizinic și a sării sale de amoniu în produse zaharoase și băuturi. În cazul prezenței în aceste produse a unui conținut ridicat de acid glicirizinic sau de sarea sa de amoniu, consumatorii, în special cei care suferă de hipertensiune, ar trebui, de asemenea, informați asupra faptului că trebuie evitat consumul în exces. Pentru a asigura o bună înțelegere a acestor informații de către consumatori, trebuie, de preferință, să fie folosit termenul bine cunoscut de „extracte de lemn dulce”.

               (6)

               În consecință, Directiva 94/54/CE trebuie modificată corespunzător.

               (7)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 94/54/CE se modifică în conformitate cu textul anexei la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre autorizează comerțul cu produse conforme cu prezenta directivă de la 20 mai 2005.
   (2)   Statele membre interzic comerțul cu produse care nu sunt conforme cu prezenta directivă de la 20 mai 2006.
   Cu toate acestea, produsele care nu sunt conforme cu prezenta directivă și care au fost etichetate înainte de 20 mai 2006 sunt autorizate până la epuizarea stocurilor.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 20 mai 2005. Comisiei îi sunt comunicate, de îndată, de către statele membre, textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste dispoziții și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 29 aprilie 2004.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 109, 6.5.2000, p. 29, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/89/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 noiembrie 2003 (JO L 308, 25.11.2003, p. 15).

      (2)  JO L 300, 23.11.1994, p. 14, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 96/21/CE a Consiliului (JO L 88, 5.4.1996, p. 5).

      (3)  JO L 84, 27.3.1999, p. 1, decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2002/113/CE (JO 49, 20.2.2002, p. 1).
   ANEXĂ
   La anexa Directivei 94/54/CE, se adaugă următorul text:

               Tipul sau categoria produsului alimentar

               Caracteristici

               Produse zaharoase sau băuturi care conțin acid glicirizinic sau sarea sa de amoniu, ca urmare a adaosului substanței sau substanțelor în sine sau a plantei de lemn dulce Glycyrrhiza glabra, la o concentrație de 100 mg/kg sau 10 mg/l sau mai mult.

               Se adaugă mențiunea „conține lemn dulce” imediat după lista de ingrediente, în cazul în care termenul „lemn dulce” nu este deja inclus în lista de ingrediente sau în denumirea de comercializare a produsului. În lipsa unei liste de ingrediente, mențiunea figurează lângă denumirea de comercializare a produsului.

               Produse zaharoase care conțin acid glicirizinic sau sarea sa de amoniu ca urmare a adaosului substanței sau substanțelor în sine sau a plantei de lemn dulce Glycyrrhiza glabra, la o concentrație de 4 g/kg sau mai mult.

               După lista de ingrediente se adaugă următoarea mențiune:
               „conține lemn dulce – persoanele care suferă de hipertensiune trebuie să evite consumul în exces”. În lipsa unei liste de ingrediente, mențiunea figurează lângă denumirea de comercializare a produsului.

               Băuturi care conțin acid glicirizinic sau sarea sa de amoniu ca urmare a adaosului substanței sau substanțelor în sine sau a plantei de lemn dulce Glycyrrhiza glabra, de concentrații de 50 mg/kg sau mai mult, sau de 300 mg/l sau mai mult în cazul băuturilor care conțin peste 1,2 % alcool în volum (1).

               După lista de ingrediente se adaugă următoarea mențiune:
               „conține lemn dulce – persoanele care suferă de hipertensiune trebuie să evite consumul în exces”. În lipsa unei liste de ingrediente, mențiunea figurează lângă denumirea de comercializare a produsului.

      (1)  Nivelul se aplică produselor gata de consum sau reconstituite în conformitate cu instrucțiunile fabricanților.


title: Directiva 2004/47/CE a Comisiei din 16 aprilie 2004 de modificare a Directivei 95/45/CE în ceea ce privește amestecul de caroteni [E 160 a (i)] și beta-caroten [E 160 a (ii)]Text cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0047

Official Journal L 113 , 20/04/2004 P. 0024 - 0027 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 34 P. 107  - 110

		20040416Directiva 2004/47/CE a Comisieidin 16 aprilie 2004de modificare a Directivei 95/45/CE în ceea ce privește amestecul de caroteni [E 160 a (i)] și beta-caroten [E 160 a (ii)](Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman [1], în special articolul 3 alineatul (3) litera (a),după consultarea Comitetului științific pentru alimentație umană,întrucât:(1) Directiva 95/45/CE a Comisiei din 26 iulie 1995 de stabilire a unor criterii de puritate specifice pentru coloranții de uz alimentar [2] prevede criterii de puritate pentru coloranții menționați de Directiva 94/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind coloranții de uz alimentar [3].(2) Având în vedere progresul tehnic, este necesar să se modifice criteriile de puritate stabilite prin Directiva 95/45/CE pentru amestecul de caroteni [E 160 a (i)] și beta-caroten [E 160 a (ii)].(3) Este necesar să se țină seama de specificațiile și tehnicile analitice pentru aditivi stabilite în Codex Alimentarius întocmit de Comitetul mixt de experți FAO/OMS pentru aditivii alimentari (CMEAA).(4) Prin urmare, Directiva 95/45/CE ar trebui modificată în consecință.(5) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul trofic și sănătatea animală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa la Directiva 95/45/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 aprilie 2005. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei i se comunică de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de 1 aprilie 2005 care nu sunt conforme cu prezenta directivă pot fi comercializate până la epuizarea stocurilor.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 16 aprilie 2004.Pentru ComisieDavid ByrneMembru al Comisiei[1] JO L 40, 11.2.1989, p. 27, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).[2] JO L 226, 22.9.1995, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/50/CE (JO L 190, 12.7.2001, p. 14).[3] JO L 237, 10.9.1994, p. 13, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).--------------------------------------------------20040416ANEXĂÎn anexă, textul privind amestecul de caroteni [E 160 a (i)] și beta-caroten [E 160 a (ii)] se înlocuiește cu următorul text:"E 160 a (i) AMESTEC DE CAROTENI1. Caroteni din planteSinonime | Colorant alimentar portocaliu CI 5 |Definiție | Amestecul de caroteni se obține prin extragere cu solvent din soiuri naturale de plante comestibile, morcovi, uleiuri vegetale, iarbă, lucernă (alfalfa) și urzică. Principiul de colorare principal constă din carotinoide cu beta-caroten ca parte majoră. Pot fi prezenți alfa- și gamma-caroten și alți pigmenți. În afara pigmenților de culoare, substanța poate conține uleiuri, grăsimi și ceruri care există în mod natural în materialul sursă. Numai solvenții următori pot fi folosiți la extragere: acetona, metil etil cetona, metanol, etanol, 2-propanol, hexan [1], diclormetan și dioxid de carbon. |Clasa | Carotinoide |Nr. indicelui de culoare | 75130 |Einecs | 230-636-6 |Formulă chimică | Beta-caroten: C40H56 |Masă moleculară | Beta-caroten: 536,88 |Analiză | Conținutul de caroten (calculat ca beta-caroten) este nu mai puțin de 5 %. Pentru produse obținute prin extragere din uleiuri vegetale: nu mai puțin de 0,2 % în grăsimi comestibile. E1 cm1 %2500 la aproximativ 440- 457 nm în ciclohexan |IdentificareA. Spectrometrie | Maxim în ciclohexan la 440- 457 nm și 470-486 nm |PuritateReziduuri de solvenți | Acetonă | Nu mai mult de 50 mg/kg, singure sau în combinație |Metil etil cetonă |Metanol |2-propanol |Hexan |Etanol |Diclormetan | Nu mai mult de 10 mg/kg |Plumb | Nu mai mult de 5 mg/kg |2. Caroteni din algeSinonime | Colorant alimentar portocaliu CI 5 |Definiție | Amestecul de caroteni se poate produce și din soiuri naturale de alge Dunaliella salina, care cresc în mari lacuri sărate din Whyalla, Australia de Sud. Beta-carotenul se extrage folosind un ulei esențial. Se prepară o suspensie 20-30 % în ulei comestibil. Proporția de izomeri trans și cis se situează în intervalul 50/50-71/29. Principiul de colorare principal constă din carotinoide cu beta-caroten ca parte majoră. Pot fi prezenți alfa-caroten, luteină, zeaxantină și beta-criptoxantină. În afara pigmenților de culoare, substanța poate conține uleiuri, grăsimi și ceruri care există în mod natural în materialul sursă. |Clasa | Carotinoide |Nr. indicelui de culoare | 75130 |Formulă chimică | Beta-caroten: C40H56 |Masă moleculară | Beta-caroten: 536,88 |Compoziție | Conținutul de caroten (calculat ca beta-caroten) este de minimum 20 %. E1 cm1 %2500 la aproximativ 440-457 nm în ciclohexan |IdentificareA. Spectrometrie | Maxim în ciclohexan la 440-457 nm și 474-486 nm |PuritateTocoferoli naturali din ulei comestibil | Nu mai mult de 0,3 % |Plumb | Nu mai mult de 5 mg/kg |E 160 a (ii) BETA-CAROTEN1. Beta-carotenSinonime | Colorant alimentar portocaliu CI 5 |Definiție | Aceste specificații se aplică predominant tuturor izomerilor trans de beta-caroten împreună cu mici cantități de alte carotinoide. Preparatele diluate și stabilizate pot avea diferite proporții de izomeri trans și cis. |Clasa | Carotinoide |Nr. indicelui de culoare | 40800 |Einecs | 230-636-6 |Denumire chimică | Beta-caroten, beta, beta-caroten |Formulă chimică | C40H56 |Masă moleculară | 536,88 |Analiză | Nu mai puțin de 96 % substanțe colorante totale (exprimate ca beta–caroten) E1 cm1 %2500 la aproximativ 440-457 nm în ciclohexan |Descriere | Cristale sau pudră cristalină roșie până la roșie-maronie |IdentificareA. Spectrometrie | Maxim în ciclohexan la 453-456 nm |PuritateCenușă sulfatată | Nu mai mult de 0,2 % |Substanțe colorante subsidiare | Carotinoide altele decât beta–caroten: nu mai mult de 3,0 % din materialele colorante totale |Plumb | Nu mai mult de 2 mg/kg |2. Beta-caroten din Blakeslea trisporaSinonime | Colorant alimentar portocaliu CI 5 |Definiție | Obținut printr-un proces de fermentație folosind o cultură mixtă din cele două tipuri sexuale (+) și (-) ale unor soiuri naturale de ciupercă Blakeslea trispora. Beta-carotenul se extrage din biomasă cu acetat de etil sau acetat de izobutil, urmat de alcool izopropilic și se cristalizează. Produsul cristalizat constă în principal în beta-caroten trans. Din cauza procesului natural, aproximativ 3 % din produs constă într-un amestec de carotinoide, ceea ce este specific produsului. |Clasa | Carotinoide |Nr. indicelui de culoare | 40800 |Einecs | 230-636-6 |Denumire chimică | Beta-caroten, beta,beta-caroten |Formulă chimică | C40H56 |Masă moleculară | 536,88 |Analiză | Nu mai puțin de 96 % substanțe colorante totale (exprimate ca beta-caroten) E1 cm1 %2500 la aproximativ 440-457 nm în ciclohexan |Descriere | Cristale sau pudră cristalină roșie, roșie-maronie până la violet (culoarea variază în funcție de solventul de extracție folosit și de condițiile de cristalizare) |IdentificareA. Spectrometrie | Maxim în ciclohexan la 453-456 nm |PuritateReziduuri de solvent | Acetat de etil | Nu mai mult de 0,8 %, singure sau în combinație |Etanol |Acetat de izobutil: Nu mai mult de 1,0 % |Alcool izopropilic: Nu mai mult de 0,1 % |Cenușă sulfatată | Nu mai mult de 0,2 % |Substanțe colorante subsidiare | Carotinoide altele decât beta–caroten: nu mai mult de 3,0 % din materialele colorante totale |Plumb | Nu mai mult de 2 mg/kg |Micotoxine:Aflatoxină B1 | Absent |Tricotecenă (T2) | Absent |Ocratoxină | Absent |Zearalenonă | Absent |Microbiologie:Mucegaiuri | Nu mai mult de 100/g |Drojdii | Nu mai mult de 100/g |Salmonella | Absent în 25 g |Escherichia coli | Absent în 5 g |[*] Benzen nu mai mult de 0,05 % v/v."--------------------------------------------------


title: Directiva 96/20/CE a Comisiei din 27 martie 1996 privind adaptarea la progresul tehnic a Directivei 70/157/CEE a Consiliului privind nivelul de zgomot admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelorText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

31996L0020

Official Journal L 092 , 13/04/1996 P. 0023 - 0035 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 015 P. 468  - 480

		19960327Directiva 96/20/CE a Comisieidin 27 martie 1996privind adaptarea la progresul tehnic a Directivei 70/157/CEE a Consiliului privind nivelul de zgomot admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora [1], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 95/54/CE [2] a Comisiei și, în special, articolul 13 alineatul (2) al celei dintâi,având în vedere Directiva 70/157/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la nivelul de zgomot admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor [3], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 92/97/CEE [4] și, în special, articolul 3 al celei dintâi,întrucât Directiva 70/157/CEE este una dintre directivele speciale ale procedurii de omologare de tip stabilite prin Directiva 70/156/CEE; întrucât dispozițiile menționate în Directiva 70/156/CEE privind tipurile de autovehicule, componentele și unitățile tehnice separate ale vehiculelor se aplică prezentei directive;întrucât în special articolul 3 alineatul (4) și articolul 4 alineatul (3) din Directiva 70/156/CEE necesită ca la fiecare directivă specială să fie anexată o fișă de informații, care conține elementele relevante din anexa I la prezenta directivă și un certificat de omologare de tip a autovehiculelor în baza anexei VI la respectiva directivă, astfel încât omologarea de tip să poată fi informatizată;întrucât ultimele progrese înregistrate în domeniul tehnologiei motoarelor fac necesară definirea mai explicită a metodei de încercare, îndeosebi în cazul autovehiculelor grele, în măsura în care e vorba de fiabilitatea și repetarea unor astfel de încercări;întrucât prevederile prezentei directive sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit prin Directiva 70/156/CEE,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Articolele Directivei 70/157/CEE se modifică după cum urmează:- articolul 1 se citește la sfârșit:"( …) șine, a tractoarelor agricole și forestiere și a tuturor echipamentelor mobile.";- în articolul 2 a doua liniuță și articolul 2a alineatul (2), "articolul 9a" se înlocuiește cu "articolul 2";- în articolul 3, "anexa" se înlocuiește cu "anexele".(2) Anexele la Directiva 70/157/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Începând cu 1 octombrie 1996, statele membre:- nu pot refuza să acorde omologarea CE de tip sau omologarea națională de tip pentru un tip de autovehicul sau un tip de sistem de evacuare;- nu pot interzice înregistrarea, vânzarea sau intrarea în circulație a autovehiculelor sau vânzarea sau folosirea sistemelor de evacuaredin motive legate de nivelul de zgomot admis sau de sistemul de evacuare, dacă autovehiculele sau sistemele de evacuare sunt conforme cu cerințele Directivei 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată ultima dată prin prezenta directivă.(2) Începând cu 1 ianuarie 1997, statele membre:- nu mai acordă omologare CE de tip;- refuză acordarea omologarea națională de tippentru un tip de autovehicul, din motive legate de nivelul de zgomot admis și pentru un tip de sistem de evacuare, dacă cerințele din Directiva 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată ultima dată prin prezenta directivă, nu sunt îndeplinite.(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), în ceea ce privește piesele de schimb, statele membre continuă să acorde omologarea CE de tip și să permită vânzarea și introducerea în circulație a sistemelor de evacuare în conformitate cu variantele anterioare ale Directivei 70/157/CEE, cu condiția ca asemenea sisteme de evacuare:- să fie prevăzute a fi asamblate la autovehiculele aflate deja în uz;- să fie conforme cu cerințele directivei care se aplicau când autovehiculele au fost înregistrate prima dată.Articolul 3(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1996. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.(2) Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(3) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 martie 1996.Pentru ComisieMartin BangemannMembru al Comisiei[1] JO L 42, 23.2.1970, p. 1.[2] JO L 266, 8.11.1995, p. 1.[3] JO L 42, 23.2.1970, p. 16.[4] JO L 371, 19.12.1992, p. 1.--------------------------------------------------19960327ANEXĂSe introduce următoarea listă de anexe între articole și anexa 1 și va avea următorul cuprins:"19960327"Listă de anexeANEXA I: Omologare CE de tip cu privire la nivelul de zgomot al unui tip de autovehiculApendicele 1 : Fișă de informațiiApendicele 2 : Certificat de omologare de tipANEXA II: Omologare CE de tip a sistemelor de evacuare ca unități tehnice separateApendicele 1 : Fișă de informațiiApendicele 2 : Certificat de omologare de tipApendicele 3 : Model de marcă de omologare de tipANEXA III: Verificări ale conformității producțieiANEXA IV: Specificații pentru pista de încercare a vehiculului""Modificări ale anexei I:Nota de subsol la punctul 1.1.7 se înlocuiește cu următorul text:"(1) În conformitate cu definițiile prevăzute în anexa II la Directiva 70/156/CEE."Punctul 2.1 se înlocuiește cu următorul text:"2.1. Solicitarea omologării CE de tip în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui tip de autovehicul privind nivelul de zgomot este transmisă de către constructorul vehiculului."Punctul 2.2 se înlocuiește cu următorul text:"2.2. Un model de fișă de informații este prevăzut în apendicele 1."Punctele 2.2.1 – 2.2.4 inclusiv se elimină.La punctul 2.3, cuvintele "sau reprezentantul său autorizat" se elimină.Punctul 2.5 se elimină.Punctul 4 se înlocuiește cu următorul text:"4. Acordarea omologării CE de tip4.1. Dacă cerințele relevante sunt îndeplinite, se acordă omologarea CE de tip în temeiul articolului 4 alineatul (3) și, dacă se aplică, al articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.4.2. Un model de certificat pentru omologarea CE de tip este prevăzut în apendicele 2.4.3. Se acordă un număr de omologare de tip în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE fiecărui gen de autovehicul omologat. Același stat membru nu poate acorda același număr altui tip de autovehicul."La punctul 5.2.1.2 "anexa III" se înlocuiește cu "apendicele 2".La punctul 5.2.2.3.1 "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa IV".La punctul 5.2.2.3.4 textul celui de al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:"Pneurile folosite pentru încercare sunt alese de către constructorul vehiculului și sunt în conformitate cu cerințele comerciale și disponibile pe piață; ele corespund uneia dintre descrierile dimensiunilor cauciucurilor [a se vedea punctul 2.17 din anexa II la Directiva Consiliului 92/23/CEE [*] ] indicate de către constructorul autovehiculului în conformitate cu punctul 1.5 din addendumul la apendicele 2 și, în cazul unor autovehicule de categorie M1 și N1, trebuie îndeplinite cerințele Directivei 89/459/CEE privind adâncimea minimă a profilului pneurilor; pentru autovehiculele din alte categorii, adâncimea minimă a profilului pneurilor din Directiva 89/459/CEE se va aplica la fel ca în cazul în care autovehiculele ar constitui obiectul respectivei directive. Pneurile trebuie umflate la presiunea adecvată pentru masa de testare a autovehiculului.La punctul 5.2.2.4.3.3.1.1, la sfârșitul paragrafului al treilea se adaugă:"Dacă viteza motorului V este totuși atinsă la o viteză a motorului apropiată de viteza de mers în gol, testul se va efectua doar în viteza a treia și rezultatele relevante vor trebui evaluate."La punctul 5.2.2.4.3.3.1.2 se adaugă la sfârșit:"Vehiculul este considerat reprezentativ pentru categoria sa și dacă, la dorința solicitantului, încercările sunt extinse pe mai multe rapoarte de viteze decât cele prevăzute și cel mai ridicat nivel de zgomot este obținut între rapoartele extreme."La punctele 5.2.3.1 și 5.2.3.5.1 "anexa III" se înlocuiește cu "apendicele 2".La punctul 5.3.2, "articolul 8 alineatul (3)" se înlocuiește cu "articolul 11 alineatul (2) sau articolul 11 alineatul (3)".Punctul 6 se înlocuiește cu următorul text:"6. Modificări ale tipurilor și ale omologării de tip.6.1. În cazul modificărilor tipurilor omologate în temeiul prezentei directive, se vor respecta dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE."Subpunctele de la punctul 7 se înlocuiesc cu următoarele:"7.1. Se iau măsuri de asigurare a conformității producției conform cerințelor prevăzute în articolul 10 din Directiva 70/156/CEE.7.2. Dispoziții speciale:7.2.1. Încercările menționate la punctul 2.3.5 din anexa X la Directiva 70/156/CEE sunt cele stabilite în anexa III secțiunea I la prezenta directivă.7.2.2. Frecvența inspecțiilor menționate la punctul 2.4 din anexa X la Directiva 70/156/CEE este, în mod normal, o dată la doi ani."După figura 4 se adăugă următoarele apendice 1 și 2:""19960327Apendicele 1+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++""19960327Apendicele 2+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++""Modificări la anexa IILa punctul 0 "articolul 9a" se înlocuiește cu "articolul 2".Punctul 2.1 se înlocuiește cu textul următor:"2.1. Solicitarea omologării CE de tip în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE în ceea ce privește un sistem de evacuare de schimb sau o componentă ca unitate tehnică separată este depusă de constructorul vehiculului sau al unității tehnice separate respective."Punctul 2.2 se înlocuiește cu textul următor:"2.2. Un model de fișă de informații este prevăzut în apendicele 1."Punctele 2.2.1 – 2.2.3 inclusiv, 2.4 și 3.1.3 se elimină.Nota de subsol 1 de la punctele 2.3.3 și 5.2.1 se modifică după cum urmează:" [2]Punctele 3, 3.1, 3.1.1, 3.1.2 și 3.2 se renumerotează și devin 2.4, 2.4.1, 2.4.1.1, 2.4.1.2 și respectiv 2.4.2.Punctul 4 se renumerotează și devine 3 și se înlocuiește cu textul următor:"3. Acordarea omologării CE de tip3.1. Dacă cerințele principale sunt îndeplinite, omologarea CE de tip este acordată conform articolului 4 alineatul (3) și, după caz, articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.3.2. Un model de certificat de omologare CE de tip este prevăzut în apendicele 2.3.3. Un număr de omologare de tip în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE este atribuit fiecărui tip de sistem de evacuare sau de componentă de schimb aprobat ca unitate tehnică separată; secțiunea 3 a numărului de omologare de tip va indica numărul directivei care era în vigoare în momentul acordării omologării de tip autovehiculului. Același stat membru nu poate atribui același număr altui tip de sistem de evacuare de schimb sau componentă a acesteia."Un nou punct 4 se adaugă și va avea următorul cuprins:"4. Marca de omologare CE de tip4.1. Fiecare sistem de evacuare de schimb sau componentă a acesteia, excluzând elementele de fixare și conductele, conforme unui tip aprobat conform prezentei directive va purta o marcă de omologare CE de tip.4.2. Marcă de omologare CE de tip va consta dintr-un pătrat care va înconjura litera mică "e", urmată de litera (literele) distinctive sau numărul statului membru care a acordat omologarea:"1" pentru Germania"2" pentru Franța"3" pentru Italia"4" pentru Țările de Jos"5" pentru Suedia"6" pentru Belgia"9" pentru Spania"11" pentru Regatul Unit"12" pentru Austria"13" pentru Luxemburg"17" pentru Finlanda"18" pentru Danemarca"21" pentru Portugalia"23" pentru Grecia"IRL" pentru IrlandaDe asemenea, lângă pătrat trebuie inclus și "numărul de bază al omologării" prevăzut la punctul 4 al numărului omologării de tip prevăzut în anexa VII la Directiva 70/156/CEE, precedat de două cifre care indică numărul secvențial atribuit celei mai recente modificări tehnice importante aduse Directivei 70/157/CEE a Consiliului care era în vigoare în momentul primirii omologării de tip a autovehiculului. Pentru Directiva 70/157/CEE, numărul secvențial este 00; pentru Directiva 77/212/CEE, numărul secvențial este 01; pentru Directiva 84/424/CEE numărul secvențial este 02; pentru Directiva 92/97/CEE numărul secvențial este 03.4.3. Marca trebuie să fie lizibilă și să nu se poată șterge, nici chiar atunci când sistemul de evacuare de schimb sau o componentă a acesteia e montată pe autovehicul.4.4. Un exemplu de marcă de omologare CE de tip este prevăzut în apendicele 3."Punctul 6 se înlocuiește cu următoarele puncte NOI 6 și 7:"6. Modificarea tipului și corecturi aduse omologărilor6.1. În cazul modificărilor tipului aprobat conform prezentei directive, se aplică prevederile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.7. Conformitatea producției7.1. Măsurile pentru asigurarea conformității producției sunt luate conform cerințelor prevăzute în articolul 10 din Directiva 70/156/CEE.7.2. Dispoziții speciale:7.2.1. Încercările prevăzute la punctul 2.3.5 din anexa X la Directiva 70/156/CEE sunt cele prevăzute în anexa III secțiunea II la prezenta directivă.7.2.2. Frecvența verificărilor prevăzute la punctul 2.4 din anexa X la Directiva 70/156/CEE este, în mod normal, de o dată la doi ani."După figura 3 se adaugă următoarele apendice 1, 2 și 3:""19960327Apendicele 1+++++ TIFF +++++""19960327Apendicele 2+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++""19960327Apendicele 3MODEL PENTRU MARCA OMOLOGĂRII CE DE TIP:+++++ TIFF +++++Sistemul de evacuare sau componentele acestuia care poartă marca omologării CE de tip de mai sus este un mecanism care a fost omologat în Spania (e 9) conform Directivei 92/97/CEE (03) sub numărul aprobării de bază 0148.Cifrele utilizate sunt doar indicative.""Modificări la anexele III, IV, V și VI:Anexele III și IV se elimină.Anexa V se renumerotează și devine anexa III.În anexa III secțiunea 1 punctul 2 va avea următorul cuprins:"2. Metode de încercareMetodele de încercare, condițiile și măsurările, instrumentele de măsurare și interpretările rezultatelor sunt cele prevăzute la anexa I. Autovehiculul sau autovehiculele supuse încercării sunt supuse încercării pentru măsurarea zgomotului autovehiculului în mișcare prevăzute la punctul 5.2.2 din anexa I."Anexa VI se renumerotează și devine anexa IV.[*] JO L 129, 14.5.1992, p. 95."[2] Conform variantei prezentei directive care s-a pus în aplicare la omologarea autovehiculului."--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 20 ianuarie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la preambalarea, în funcție de masă sau volum, a anumitor produse preambalate

text:
               13/Volumul 2

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               161

         31976L0211

               L 046/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DIRECTIVA CONSILIULUI
   din 20 ianuarie 1976
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la preambalarea, în funcție de masă sau volum, a anumitor produse preambalate
   (76/211/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   întrucât în cele mai multe state membre condițiile de prezentare pentru vânzare a produselor preambalate sunt supuse unor reglementări obligatorii care diferă de la un stat membru la altul, constituind un obstacol în calea schimburilor comerciale cu astfel de produse preambalate; întrucât, în consecință, este necesară o apropiere a acestor dispoziții;
   întrucât pentru a se da posibilitatea consumatorilor de a fi corect informați, trebuie să fie prezentată metoda de marcare pe ambalaj a masei sau a volumului nominal al produsului conținut în ambalaj;
   întrucât, de asemenea, este necesar să se specifice erorile negative tolerate în conținutul produselor preambalate și întrucât trebuie definită o metodă de referință pentru un astfel de control pentru a se oferi o metodă simplă de asigurare a conformității preambalatelor cu dispozițiile stabilite;
   întrucât articolul 16 din Directiva 71/316/CEE a Consiliului din 26 iulie 1971 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la dispozițiile comune pentru mijloacele de măsurare și pentru metodele de control metrologic (3), astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare (4), prevede că armonizarea cerințelor pentru comercializarea anumitor produse, în special în ceea ce privește măsurarea și marcarea cantităților preambalate, poate fi reglementată prin directive speciale;
   întrucât o modificare prea rapidă a mijloacelor de determinare a cantității stabilite de legislația lor internă și organizarea unor noi sisteme de control, precum și adoptarea unui nou sistem de măsură ar prezenta dificultăți pentru anumite state membre, trebuie prevăzută o perioadă de tranziție pentru aceste state membre; întrucât această dispoziție nu trebuie cu toate acestea să constituie un obstacol în calea schimburilor comerciale intracomunitare cu produsele respective și nu trebuie să aducă atingere punerii în aplicare a directivei în celelalte state membre,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se referă la preambalatele conținând produse cu excepția celor menționate în Directiva 75/106/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1974 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ambalarea în funcție de volum a anumitor lichide preambalate (5), destinate vânzării în cantități nominale unitare constante care sunt:

               —

               egale cu valorile prestabilite de către ambalator;

               —

               exprimate în unități de masă sau volum;

               —

               de minimum 5 g sau 5 ml și de maximum 10 kg sau 10 l.

         Articolul 2
   (1)   În înțelesul prezentei directive, un produs preambalat este o combinație între un produs și ambalajul individual în care acesta este preambalat.
   (2)   Un produs este preambalat atunci când este pus într-un ambalaj de indiferent ce natură, fără ca achizitorul să fie prezent și cantitatea produsului conținut în ambalaj are o valoare prestabilită și nu poate fi schimbată fără ca ambalajul să fie deschis sau supus unei modificări perceptibile.
   Articolul 3
   (1)   Preambalatele care pot purta marcajul CEE specificat la punctul 3.3 din anexa I sunt cele conforme cu prezenta directivă și cu anexa I la aceasta.
   (2)   Ele sunt supuse controlului metrologic în condițiile definite în anexa I punctul 5 și în anexa II.
   Articolul 4
   (1)   În conformitate cu anexa I, toate preambalatele menționate la articolul 3 trebuie să poarte o indicație a masei sau a volumului produsului, cunoscută drept „masă nominală” sau „volum nominal”, pe care trebuie să-l conțină.
   (2)   Preambalatele conținând produse lichide sunt marcate cu volumul lor nominal, iar preambalatele conținând alte produse sunt marcate cu masa lor nominală, cu excepția cazului practicii comerciale sau al normelor interne care prevăd altceva și care sunt identice în toate statele membre sau în cazul unor norme comunitare contrare.
   (3)   Dacă practicile comerciale sau normele interne nu sunt aceleași în toate statele membre pentru o categorie de produse sau pentru un tip de preambalate, acele preambalate trebuie să prezinte cel puțin informații metrologice corespunzătoare practicii comerciale sau normelor interne în vigoare în țara de destinație.
   (4)   Până la expirarea perioadei de tranziție pe parcursul căreia în Comunitate este autorizată utilizarea unităților de măsură în sistem britanic menționate în anexa II la Directiva 71/354/CEE a Consiliului din 18 octombrie 1971 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la unitățile de măsură (6), astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare, indicarea masei nominale și a volumului nominal al conținutului, exprimat în unități SI în conformitate cu punctul 3.1 din anexa I la prezenta directivă, va fi însoțită pe teritoriul Regatului Unit sau al Irlandei, dacă acestea doresc acest lucru, de o indicație cu privire la valoarea echivalentă în unități britanice de măsură (UK), calculată pe baza următorilor factori de conversie:

               1 g = 0,0353 uncii (sistemul englez de unități de măsură a masei);

               1 kg = 2,205 livre;

               1 ml = 0,0352 uncii lichide;

               1 l = 1,760 pinte sau 0,220 galoane.

         Articolul 5
   Statele membre nu pot refuza, interzice sau restricționa plasarea pe piață a preambalatelor care îndeplinesc cerințele și verificările stabilite în prezenta directivă pentru motive referitoare la marcajele ce trebuie purtate de aceste produse preambalate în conformitate cu prezenta directivă, la determinarea volumului sau masei lor sau la metodele prin care au fost măsurate sau verificate.
   Articolul 6
   Modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a cerințelor din anexele I și II la prezenta directivă sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită în articolele 18 și 19 din Directiva 71/316/CEE a Consiliului.
   Articolul 7
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea ei și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), Belgia, Irlanda, Țările de Jos și Regatul Unit pot amâna punerea în aplicare a prezentei directive și a anexelor la aceasta până la 31 decembrie 1979.
   (3)   În perioada în care directiva nu se aplică într-un stat membru, acel stat membru nu introduce măsuri de control mai stricte referitoare la cantitatea conținută în preambalatele reglementate prin prezenta directivă și provenind din alte state membre decât cele în vigoare la data când a fost adoptată directiva.
   (4)   În aceeași perioadă, statele membre care au pus în aplicare directiva trebuie să accepte preambalatele provenind din statele membre care beneficiază de derogarea prevăzută la alineatul (2) al prezentului articol, dacă acestea sunt în conformitate cu punctul 1 din anexa I, chiar dacă nu poartă marcajul CEE menționat la punctul 3.3 din anexa I, pe aceeași bază și în aceleași condiții ca și preambalatele care se conformează cerințelor directivei.
   (5)   Verificările prevăzute de anexa I punctul 5 sunt efectuate de autoritățile competente din statul membru de destinație, când preambalatele fabricate în afara Comunității sunt importate în teritoriul Comunității într-un stat membru care nu a pus încă în aplicare directiva în conformitate cu prezentul articol.
   (6)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 8
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 ianuarie 1976.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. THORN

      (1)  JO C 48, 25.4.1974, p. 21.

      (2)  JO C 109, 19.9.1974, p. 16.

      (3)  JO L 202, 6.9.1971, p. 1.

      (4)  JO L 73, 27.3.1972, p. 14.

      (5)  JO L 42, 15.2.1975, p. 1.

      (6)  JO L 243, 29.10.1971, p. 29.

      ANEXA I
      1.   OBIECTIVE
      Preambalatele reglementate prin prezenta directivă trebuie să fie executate în așa fel încât produsul preambalat finit să îndeplinească următoarele cerințe:
      1.1.   conținutul real nu este mai mic, în medie, decât cantitatea nominală;
      1.2.   proporția de preambalate care au o eroare negativă mai mare decât eroarea negativă tolerată stabilită la punctul 2.4 este suficient de mică pentru ca loturile de produse preambalate să îndeplinească cerințele verificărilor specificate în anexa II;
      1.3.   nici un preambalat având o eroare negativă mai mare decât dublul erorii negative tolerate date în tabelul de la punctul 2.4 nu poate purta marcajul CEE prevăzut la punctul 3.3.
      2.   DEFINIȚII ȘI DISPOZIȚII DE FOND
      2.1.   Cantitatea nominală (masa nominală sau volumul nominal) a conținutului unui preambalat reprezintă masa sau volumul indicat pe preambalat, cu alte cuvinte cantitatea de produs pe care este destinată s-o conțină preambalatul.
      2.2.   Conținutul real al unui preambalat este cantitatea (masă sau volum) pe care o conține în realitate. În toate operațiunile de verificare a cantităților produselor exprimate în unități de volum, valoarea folosită pentru conținutul real este măsurată sau corectată la o temperatură de 20 °C, indiferent de temperatura la care este efectuată ambalarea sau verificarea. Cu toate acestea, această regulă nu se aplică la produsele congelate sau refrigerate, a căror cantitate este exprimată în unități de volum.
      2.3.   Eroarea negativă a unui preambalat este diferența dintre cantitatea nominală și conținutul real al produsului preambalat.
      2.4.   Eroarea negativă tolerată a conținutului preambalatului este fixată în conformitate cu tabelul de mai jos, în care produsele sunt împărțite în două clase („A” și „B”), stabilite la punctele 2.5. și 2.6 de mai jos, în funcție de caracteristicile lor fizice și procesele de ambalare la care sunt supuse, precum și de valorile cantităților nominale.

                  Cantitatea nominală Qn în grame sau mililitri

                  Erori negative tolerate

                  Clasa „A”

                  Clasa „B”

                  % din Qn

                  g sau ml

                  % din Qn

                  g sau ml

                  min. 5 și max. 25

                  –

                  –

                  9

                  –

                  25-50

                  4,5

                  –

                  9

                  –

                  50-100

                  –

                  2,25

                  –

                  4,5

                  100-200

                  2,25

                  –

                  4,5

                  –

                  200-300

                  –

                  4,5

                  –

                  9

                  300-500

                  1,5

                  –

                  3

                  –

                  500-1 000

                  –

                  7,5

                  –

                  15

                  1 000 -10 000

                  0,75

                  –

                  1,5

                  –

            Când se utilizează acest tabel, valorile erorilor negative tolerate prezentate sub formă de procentaje în tabel, calculate în unități de masă sau de volum, se rotunjesc până la cea mai apropiată zecime de gram sau de mililitru.
      2.5.   Următoarele produse vor fi considerate ca făcând parte din clasa „A”:

                  (a)

                  produse în stare solidă sau care sunt greu de turnat la locul de desfacere, dar care pot fi făcute suficient de fluide în cursul ambalării, care nu conțin nici un fel de elemente solide sau gazoase aparente și care pot fi ambalate printr-o singură operațiune;

                  (b)

                  produse sub formă de pudră;

                  (c)

                  produse compuse din piese, fragmente sau granule, a căror masă unitară nu depășește o treime din eroarea negativă tolerată corespunzătoare masei nominale a conținutului preambalatului din coloana corespunzătoare clasei „A” a tabelului de la 2.4;

                  (d)

                  produse sub formă de pastă ușor tartinabilă,

            în măsura în care aceste produse, odată cântărite și ambalate, nu mai sunt supuse altor prelucrări sau sunt supuse unei procesări care nu schimbă cantitatea reală a conținutului.
      2.6.   Toate produsele care nu se încadrează în clasa descrisă la punctul 2.5 fac parte din clasa „B”. Următoarele produse sunt de asemenea considerate ca făcând parte din clasa „B”:

                  (a)

                  produse lichide;

                  (b)

                  produse preambalate cu o valoare nominală sau un volum nominal mai mic de 25 g sau 25 ml;

                  (c)

                  produse ale căror proprietăți reologice (de exemplu, fluiditate sau viscozitate) sau densitate la curgere nu pot fi menținute suficient de constante prin mijloace tehnice corespunzătoare.

            3.   INSCRIPȚIONĂRI ȘI MARCAJE
      Toate preambalatele executate în conformitate cu prezenta directivă trebuie să poarte pe ambalaj următoarele marcaje aplicate în așa fel încât să fie de neșters, ușor lizibile și vizibile pe preambalat în condiții normale de prezentare:
      3.1.   cantitatea nominală (masa nominală sau volumul nominal), exprimată în kilograme, grame, litri, centilitri sau mililitri și marcată cu cifre de cel puțin 6 mm înălțime, în cazul în care cantitatea nominală depășește 1 000 g sau 100 cl; de 4 mm înălțime, dacă aceasta este mai mică sau egală cu 1 000 g sau 100 cl inclusiv, dar fără a include 200 g sau 20 cl și de 3 mm înălțime, dacă nu depășește 200 g sau 20 cl, urmate de simbolul unității de măsură utilizate sau, acolo unde este cazul, de numele unității în conformitate cu Directiva 71/354/CEE;
      marcajele cu unități de măsură în sistem britanic (UK) se fac cu litere și cifre a căror dimensiune nu trebuie să fie mai mare decât cea a marcajelor corespunzătoare în unități SI;
      3.2.   un marcaj sau o inscripționare care să dea posibilitatea departamentelor competente să identifice ambalatorul sau persoana care a dispus ambalarea sau importatorul stabilit în Comunitate;
      3.3.   un „e” mic de cel puțin 3 mm înălțime, plasat în același câmp vizual ca și indicația masei nominale sau a volumului nominal, constituind o garanție din partea ambalatorului sau a importatorului că produsul preambalat îndeplinește cerințele prezentei directive.
      Această literă trebuie să aibă forma prezentată în desenul de la punctul 3 din anexa II la Directiva 71/316/CEE.
      Articolul 12 din directiva menționată anterior se aplică mutatis mutandis.
      4.   RĂSPUNDEREA AMBALATORULUI SAU A IMPORTATORULUI
      Ambalatorul sau importatorul sunt răspunzători de asigurarea unor preambalate care să îndeplinească cerințele prezentei directive.
      Cantitatea de produs conținută într-un preambalat (sau cantitatea ambalată), cunoscută drept „conținut real”, va fi măsurată sau verificată în funcție de masă sau volum pe răspunderea ambalatorului și a importatorului. Măsurarea sau verificarea se efectuează cu ajutorul aparatelor legale de măsurat adecvate pentru executarea operațiunilor necesare.
      Verificarea poate fi efectuată prin eșantionare.
      În cazul în care conținutul real nu este măsurat, verificarea efectuată de ambalator este organizată în așa fel încât cantitatea conținutului să fie asigurată în mod eficace.
      Această condiție este îndeplinită dacă ambalatorul efectuează verificări ale producției în conformitate cu procedurile recunoscute de departamentele competente din statele membre și dacă acesta pune la dispoziția acestor departamente documentele conținând rezultatele acestor verificări, pentru a certifica faptul că aceste verificări, împreună cu orice corectări și ajustări care s-au dovedit necesare, au fost executate în mod corespunzător și exact.
      În cazul importurilor din țări nemembre ale CEE, în locul măsurării și al verificării, importatorul poate furniza dovada că este în posesia tuturor garanțiilor necesare care îi dau posibilitatea de a-și asuma răspunderea.
      În cazul unor produse în cantități exprimate în unități de volum, una dintre diversele metode de satisfacere a cerințelor referitoare la măsurare și verificare este de a se utiliza, în momentul în care se execută preambalatul, un recipient de măsurare de tipul definit în directiva referitoare la acesta, umplut în condițiile prevăzute în acea directivă și în prezenta.
      5.   VERIFICĂRI CE URMEAZĂ A FI EFECTUATE DE DEPARTAMENTELE COMPETENTE ÎN LOCALUL AMBALATORULUI SAU AL IMPORTATORULUI
      Verificările în vederea asigurării conformității preambalatelor cu cerințele prezentei directive sunt efectuate prin eșantionare de către departamentele competente ale statelor membre în localul ambalatorului sau, dacă acest lucru nu este practicabil, în localul importatorului sau al reprezentantului său autorizat stabilit în Comunitate.
      Verificarea prin eșantionare statistică este efectuată în conformitate cu metodele acceptate ale inspecției de acceptare a calității. Eficacitatea acesteia trebuie să fie comparabilă cu cea a metodei de referință specificate în anexa II.
      6.   ALTE VERIFICĂRI EFECTUATE DE DEPARTAMENTELE COMPETENTE
      Prezenta directivă nu exclude nici un fel de verificări ce ar putea fi efectuate de către departamentele competente ale statelor membre în orice stadiu al procesului de comercializare, în special în scopul verificării îndeplinirii de către preambalate a cerințelor directivei.
      Articolul 15 alineatul (2) din Directiva 71/316/CEE se aplică mutatis mutandis.

      ANEXA II
      Prezenta anexă stabilește procedurile metodei de referință pentru verificarea statistică a loturilor de produse preambalate pentru a îndeplini cerințele articolului 3 din directivă și ale punctului 5 din anexa I la aceasta.
      Această verificare se bazează pe standardul ISO nr. 2859 referitor la metodele de verificare prin atribute, luând un nivel acceptabil al calității de 2,5 %. Nivelul de eșantionare corespunde cu nivelul II al acestui standard în privința verificărilor nedistructive și cu nivelul S 3 în privința verificărilor distructive.
      1.   CERINȚE PENTRU MĂSURAREA CONȚINUTULUI REAL AL PREAMBALATELOR
      Conținutul real al preambalatelor poate fi măsurat direct cu ajutorul aparatelor de cântărit sau al aparatelor volumetrice sau, în cazul lichidelor, în mod indirect, prin cântărirea produsului preambalat și prin măsurarea densității sale.
      Indiferent de metoda utilizată, eroarea efectuată în măsurarea conținutului real al produsului preambalat nu trebuie să depășească o cincime din eroarea negativă tolerată pentru cantitatea nominală a preambalatului.
      Procedura pentru măsurarea conținutului real al preambalatului poate fi supusă reglementărilor interne din fiecare stat membru.
      2.   CERINȚE PENTRU VERIFICAREA LOTURILOR DE PRODUSE PREAMBALATE
      Verificarea preambalatelor se face prin eșantionare și cuprinde două părți:

                  —

                  o verificare referitoare la conținutul real al fiecărui preambalat din eșantion;

                  —

                  o altă verificare a mediei conținutului real al preambalatelor din eșantion.

            Un lot de produse preambalate este considerat acceptabil dacă rezultatele ambelor verificări îndeplinesc criteriile de acceptare.
      Pentru fiecare din aceste verificări, există două planuri de eșantionare:

                  —

                  unul pentru verificarea nedistructivă, adică verificarea ce nu implică deschiderea ambalajului;

                  —

                  celălalt pentru verificarea distructivă, adică verificarea ce presupune deschiderea sau distrugerea ambalajului.

            Din motive economice și practice, această a doua verificare este limitată la minimul absolut esențial; ea este mai puțin eficace decât verificarea nedistructivă.
      Verificarea distructivă se folosește așadar numai atunci când verificarea nedistructivă este impracticabilă. Ca regulă generală, ea nu se aplică la loturi cu mai puțin de 100 de unități.
      2.1.   Loturile de produse preambalate
      2.1.1.   Lotul este alcătuit din toate preambalatele de același tip și de aceeași producție care urmează a fi inspectate.
      2.1.2.   Când preambalatele sunt verificate la capătul liniei de ambalare, numărul din fiecare lot este egal cu producția maximă orară a liniei de ambalare, fără nici un fel de restricții cu privire la dimensiunea lotului.
      În alte cazuri, dimensiunea lotului va fi limitată la 10 000 de unități.
      2.1.3.   Pentru loturile cu mai puțin de 100 de preambalate, verificarea nedistructivă, atunci când este aplicată, va fi de 100 %.
      2.1.4.   Înainte de efectuarea verificărilor de la punctele 2.2 și 2.3, se extrag din lot în mod aleator un număr suficient de preambalate, în așa fel încât să poată fi efectuată verificarea ce necesită numărul mai mare de eșantioane.
      Pentru cealaltă verificare, eșantionul necesar se extrage în mod aleator din primul eșantion și se marchează.
      Această operațiune de marcare este finalizată înainte de începerea operațiunilor de măsurare.
      2.2.   Verificarea conținutului minim acceptabil al preambalatului
      2.2.1.   Conținutul minim acceptabil este calculat prin scăderea erorii negative tolerate pentru conținutul respectiv din cantitatea nominală a preambalatului.
      2.2.2.   Preambalatele din lot al căror conținut real este mai mic decât conținutul minim acceptabil sunt considerate necorespunzătoare.
      Pentru verificarea prin eșantionare, se folosește unul din următoarele planuri de eșantionare (simplu sau dublu), la alegerea fiecărui stat membru.
      2.2.3.1.   Planul simplu de eșantionare
      Numărul de preambalate verificate este egal cu numărul din eșantion, așa cum se indică în plan:

                  —

                  dacă numărul unităților necorespunzătoare găsite în eșantion este mai mic sau egal cu criteriul de acceptare, lotul de produse preambalate este considerat acceptabil în scopul prezentei verificări;

                  —

                  dacă numărul unităților necorespunzătoare găsite în eșantion este egal sau mai mare decât criteriul de respingere, lotul de produse preambalate este respins.

            2.2.3.1.1.   Planul de verificare nedistructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Numărul de unități din eșantion

                  Numărul de unități necorespunzătoare

                  Criteriul de acceptare

                  Criteriul de respingere

                  100-150

                  20

                  1

                  2

                  151-280

                  32

                  2

                  3

                  281-500

                  50

                  3

                  4

                  501-1 200

                  80

                  5

                  6

                  1 201 -3 200

                  125

                  7

                  8

                  3 201  și peste

                  200

                  10

                  11

            2.2.3.1.2.   Planul de verificare distructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Numărul de unități din eșantion

                  Numărul de unități necorespunzătoare

                  Criteriul de acceptare

                  Criteriul de respingere

                  Indiferent de număr (≥ 100)

                  20

                  1

                  2

            2.2.3.2.   Planul dublu de eșantionare
      Primul număr de preambalate verificate este egal cu numărul de unități din primul eșantion, așa cum se indică în plan:

                  —

                  dacă numărul unităților necorespunzătoare găsite în primul eșantion este mai mic sau egal cu primul criteriu de acceptare, lotul este considerat acceptabil în scopul prezentei verificări;

                  —

                  dacă numărul unităților necorespunzătoare găsite în primul eșantion este egal sau mai mare decât primul criteriu de respingere, lotul este respins;

                  —

                  dacă numărul unităților necorespunzătoare găsite în primul eșantion se află între primul criteriu de acceptare și primul criteriu de respingere, se verifică un al doilea eșantion, al cărui număr de unități este indicat în plan.

            Unitățile necorespunzătoare găsite în primul și cel de-al doilea eșantion sunt adunate și:

                  —

                  dacă numărul total al unităților necorespunzătoare este mai mic sau egal cu al doilea criteriu de acceptare, lotul este considerat acceptabil în scopul prezentei verificări;

                  —

                  dacă numărul total al unităților necorespunzătoare este mai mare sau egal cu cel de-al doilea criteriu de respingere, lotul este respins.

            2.2.3.2.1.   Planul de verificare nedistructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Eșantioane

                  Numărul de unități necorespunzătoare

                  Ordinea

                  Numărul

                  Numărul total

                  Criteriul de acceptare

                  Criteriul de respingere

                  100-150

                  prima

                  13

                  13

                  0

                  2

                  a doua

                  13

                  26

                  1

                  2

                  151-280

                  prima

                  20

                  20

                  0

                  3

                  a doua

                  20

                  40

                  3

                  4

                  281-500

                  prima

                  32

                  32

                  1

                  4

                  a doua

                  32

                  64

                  4

                  5

                  501-1 200

                  prima

                  50

                  50

                  2

                  5

                  a doua

                  50

                  100

                  6

                  7

                  1 201 -3 200

                  prima

                  80

                  80

                  3

                  7

                  a doua

                  80

                  160

                  8

                  9

                  3 201  și peste

                  prima

                  125

                  125

                  5

                  9

                  a doua

                  125

                  250

                  12

                  13

            2.2.3.2.2.   Planul de verificare distructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Eșantioane

                  Numărul de unități necorespunzătoare

                  Ordinea

                  Numărul

                  Numărul total

                  Criteriu de acceptare

                  Criteriu de respingere

                  Indiferent de număr (≥ 100)

                  prima

                  13

                  13

                  0

                  2

                  a doua

                  13

                  26

                  1

                  2

            2.3.   Verificarea mediei conținutului real al preambalatelor individuale care alcătuiesc un lot
      2.3.1.   Un lot de produse preambalate este considerat acceptabil în scopul acestei verificări dacă valoarea mediea conținutului real xi al unui număr n de preambalate dintr-un eșantion este mai mare decât valoarea:

      În această formulă:

                  Qn

                  =

                  cantitatea nominală a preambalatului

                  n

                  =

                  numărul de preambalate din eșantion pentru această verificare

                  s

                  =

                  abaterea standard evaluată a conținutului real al lotului

                  t(1-α)

                  =

                  0,995 din nivelul de încredere al unei distribuții tip Student cu ν = (n – 1) grade de libertate

            Dacă xi este valoarea măsurată pentru conținutul real al celui de-al i-lea obiect din eșantionul conținând n obiecte, atunci:
      2.3.2.1.   media valorilor măsurate pentru eșantion se obține prin următorul calcul:

      2.3.2.2.   și valoarea estimată a abaterii standard s prin următorul calcul:

                  —

                  suma pătratelor valorilor măsurate:

                  —

                  pătratul sumei valorilor măsurate:
                  atunci

                  —

                  suma corectată:

                  —

                  varianța estimată:
                  valoarea estimată a abaterii standard este:

            Criteriile de acceptare sau respingere a lotului de produse preambalate pentru verificarea mediei:
      2.3.3.1.   Criteriile pentru verificarea nedistructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Numărul de unități din eșantion

                  Criterii

                  Acceptare

                  Respingere

                  100-500 (inclusiv)

                  30

                  > 500

                  50

            2.3.3.2.   Criterii pentru verificarea distructivă

                  Numărul de unități din lot

                  Numărul de unități din eșantion

                  Criterii

                  Acceptare

                  Respingere

                  Indiferent ce număr (≥ 100)

                  20


title: Directiva 2000/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iunie 2000 privind produsele din cacao și din ciocolată destinate consumului uman

text:
Anunţ juridic important

|

32000L0036

Official Journal L 197 , 03/08/2000 P. 0019 - 0025 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 25 P. 431  - 437

		20000623Directiva 2000/36/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 23 iunie 2000privind produsele din cacao și din ciocolată destinate consumului umanPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [3],întrucât:(1) Anumite directive verticale privind produsele alimentare trebuie simplificate pentru a ține seama numai de cerințele esențiale pe care trebuie să le îndeplinească produsele pe care le acoperă, pentru ca aceste produse să poată circula liber în cadrul pieței interne, în conformitate cu concluziile Consiliului European de la Edinburgh din 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de cele ale Consiliului European de la Bruxelles din 10 și 11 decembrie 1993.(2) Directiva 73/241/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind produsele din cacao și din ciocolată destinate consumului uman [4] a fost justificată de faptul că diferențele dintre legislațiile interne asupra câtorva feluri de produse din cacao și din ciocolată pot împiedica libera circulație a acestor produse și, de aceea, au un efect direct asupra realizării și funcționării pieței comune.(3) Directiva menționată anterior are, prin urmare, ca obiectiv stabilirea definițiilor și normelor comune privind compoziția, criteriile de fabricație, ambalarea și etichetarea produselor din cacao și din ciocolată pentru a se asigura astfel libera circulație în interiorul Comunității.(4) Definițiile și normele menționate trebuie modificate pentru a ține seama de progresele tehnologice și de schimbările în preferințele consumatorilor și trebuie aliniate la legislația comunitară privind produsele alimentare, în special legislația privind etichetarea, îndulcitorii și alți aditivi autorizați, substanțele aromatizante, solvenții de extracție și metodele de analiză.(5) Adăugarea la produsele din ciocolată a grăsimilor vegetale, altele decât untul de cacao, până la maximum 5 %, este permisă în anumite state membre.(6) Adăugarea la produsele din ciocolată a anumitor grăsimi vegetale, altele decât untul de cacao, până la maximum 5 %, trebuie permisă în toate statele membre; aceste grăsimi vegetale trebuie să fie echivalenți ai untului de cacao și, prin urmare, să fie definite conform unor criterii tehnice și științifice.(7) Pentru a garanta caracterul unitar al pieței interne, toate produsele din ciocolată reglementate de prezenta directivă trebuie să poată circula liber în interiorul Comunității sub denumirile de vânzare menționate la anexa I la prezenta directivă.(8) În conformitate cu normele generale de etichetare a produselor alimentare prevăzute la Directiva 79/112/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind etichetarea, prezentarea și publicitatea făcută produselor alimentare [5], este obligatorie, în special, o listă a ingredientelor în conformitate cu articolul 6 din respectiva directivă; prezenta directivă face aplicabilă Directiva 79/112/CEE la produsele din cacao și din ciocolată pentru a asigura consumatorii cu informații corecte.(9) În cazul produselor din ciocolată la care au fost adăugate grăsimi vegetale, altele decât untul de cacao, consumatorilor trebuie să le fie oferită, pe lângă lista de ingrediente, o informație corectă, imparțială și obiectivă.(10) Pe de altă parte, Directiva 79/112/CEE nu exclude etichetarea produselor din ciocolată pentru a se indica faptul că nu sunt adăugate grăsimi vegetale, altele decât untul de cacao, cu condiția ca informarea să fie corectă, imparțială, obiectivă și să nu inducă consumatorul în eroare.(11) Anumite denumiri de vânzare care sunt reținute de prezenta directivă sunt de fapt folosite în denumirile de vânzare combinate care sunt recunoscute în anumite state membre pentru a descrie produse care nu trebuie confundate cu cele prevăzute în prezenta directivă; asemenea descrieri trebuie, de aceea, menținute. Cu toate acestea, folosirea unor asemenea denumiri trebuie să se conformeze cu prevederile Directivei 79/112/CEE, în special articolul 5.(12) Dezvoltarea pieței interne de la adoptarea Directivei 73/241/CEE permite ca "ciocolata menaj" să fie tratată la fel ca "ciocolata".(13) Derogarea prevăzută de Directiva 73/241/CEE care permite Regatului Unit și Irlandei să autorizeze folosirea pe teritoriul lor a denumirii de "milk chocolate" pentru a desemna "milk chocolate with high milk content" trebuie menținută; totuși, denumirea englezească de "milk chocolate with high milk content" trebuie înlocuită cu denumirea "family milk chocolate".(14) Potrivit principiului proporționalității, prezenta directivă se limitează la ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele tratatului, în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf.(15) Cacaoa, untul de cacao și o serie de alte grăsimi vegetale folosite în producerea ciocolatei sunt în principal produse în țările în curs de dezvoltare. Este în interesul populației care locuiește în țările în curs de dezvoltare să se încheie acorduri pe termen cât mai lung. Comisia trebuie, de aceea, să aibă în vedere cum poate suporta Comunitatea aceasta în cazul untului de cacao și a altor grăsimi vegetale (de exemplu, promovând "comerțul echitabil").(16) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor privind exercitarea atribuțiilor de punere în aplicare conferite Comisiei [6].(17) Pentru a se evita crearea unor noi obstacole la libera circulație, statele membre trebuie să se abțină de la adoptarea, pentru produsele în cauză, a unor dispoziții de drept intern care nu sunt prevăzute de prezenta directivă,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Prezenta directivă se aplică produselor din cacao și din ciocolată destinate consumului uman, conform anexei I.Articolul 2(1) Grăsimile vegetale, altele decât untul de cacao, conform anexei II, pot fi adăugate la produsele din ciocolată prevăzute la anexa I litera A punctele 3, 4, 5, 6, 8 și 9. Această adăugare nu poate depăși 5 % din produsul finit, după ce s-au scăzut din greutatea totală toate celelalte materiale comestibile folosite în conformitate cu anexa I litera B, fără să se fi redus conținutul minim de unt de cacao sau conținutul total uscat de cacao.(2) Produsele din ciocolată care, potrivit alineatului (1), conțin grăsimi vegetale, altele decât untul de cacao, pot fi comercializate în toate statele membre, cu condiția ca etichetarea lor, conform articolului 3, să fie completată cu mențiunea următoare, prezentată într-un mod clar și lizibil: "conține și alte grăsimi vegetale pe lângă untul de cacao". Această mențiune trebuie să fie în aceeași zonă de vizibilitate cu lista de ingrediente, separată clar de acea listă, cu litere cel puțin la fel de mari și îngroșate, alături de denumirea de vânzare; în ciuda acestei cerințe, denumirea de vânzare poate apărea și în altă poziție.(3) Orice modificare la anexa II trebuie făcută în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 95 din tratat.(4) Până la 3 februarie 2006, în conformitate cu articolul 95 din tratat, dacă este necesar și ținând seama de rezultatele unui studiu adecvat asupra impactului prezentei directive asupra economiilor acelor țări care produc cacao și grăsimi vegetale, altele decât untul de cacao, Comisia prezintă o propunere pentru modificarea listei din anexa II.Articolul 3Directiva 79/112/CEE se aplică produselor prevăzute la anexa I, în următoarele condiții:1. Denumirile de vânzare menționate la anexa I trebuie să se aplice numai produselor menționate în anexă și trebuie să fie folosite la comercializarea lor pentru a le desemna.Cu toate acestea, aceste denumiri de vânzare pot fi utilizate în mod complementar și în conformitate cu prevederile sau normele vamale aplicabile în statele membre în care produsele sunt vândute consumatorului final, și pentru a desemna alte produse care nu pot fi confundate cu cele prevăzute la anexa I.2. În cazul în care produsele prevăzute la anexa I litera A punctele 3, 4, 5, 6, 7 și 10 sunt vândute asortate, denumirile de vânzare pot fi înlocuite prin "ciocolată asortată" sau "ciocolată asortată umplută" sau alte asemenea denumiri. În acest caz, se poate folosi o singură listă a ingredientelor pentru toate produsele asortate.3. Etichetarea produselor din cacao și din ciocolată conform anexei I litera A punctul 2 litera (c), punctul 2 litera (d), punctele 3, 4, 5, 8 și 9 trebuie să indice conținutul de cacao în substanță uscată prin includerea cuvintelor: "cacao: minimum … %".4. Pentru produsele prevăzute în anexa I litera A punctul 2 litera (b) și punctul 2 litera (d) (a doua parte a tezei), etichetarea trebuie să indice conținutul de unt de cacao.5. Denumirile de vânzare "ciocolată", "ciocolată cu lapte" și "cuvertură de ciocolată" prevăzute în anexa I pot fi completate cu informații sau descrieri referitoare la criteriile de calitate care prevăd că produsul conține:- în cazul ciocolatei, minimum 43 % din totalul de cacao în substanță solidă uscată, inclusiv minimum 26 % unt de cacao;- în cazul ciocolatei cu lapte, minimum 30 % din totalul de cacao solidă uscată și minimum 18 % lapte în substanță solidă uscată obținut prin deshidratarea parțială sau totală a laptelui integral, lapte semi sau total smântânit, frișcă, sau din frișcă parțial sau total deshidratată, grăsime de lapte sau unt, inclusiv minimum 4,5 % grăsime din lapte;- în cazul cuverturii de ciocolată, minimum 16 % cacao uscată degresată solidă.Articolul 4Pentru produsele menționate la anexa I, statele membre nu adoptă dispoziții de drept intern care nu sunt prevăzute de prezenta directivă.Articolul 5(1) Măsurile necesare de punere în aplicare a prezentei directive privind aspectele la care se face referire în continuare, trebuie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare prevăzută la articolul 6 alineatul (2):- adaptarea dispozițiilor prezentei directive la dispozițiile generale comunitare aplicabile produselor alimentare;- adaptarea prevederilor din anexa I litera B punctul 2, literele C și D la progresul tehnic.(2) Până la 3 august 2003, fără a aduce atingere articolului 2 alineatul (3), Parlamentul European și Consiliul trebuie să reexamineze, la propunerea Comisiei, conținutul alineatului (1) a doua liniuță din prezentul articol, în vederea posibilei extinderi a procedurii de adaptare la progresul tehnic și științific.Articolul 6(1) Comisia trebuie să fie sprijinită de Comitetul permanent pentru produsele alimentare, instituit prin Decizia 69/414/CEE a Consiliului [7], denumit în continuare "comitet".(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul aliniat, se aplică dispozițiile articolelor 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere prevederile articolului 8 din prezenta directivă.Termenul prevăzut la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.Articolul 7Directiva 73/241/CEE a Consiliului se abrogă de la 3 august 2003.Trimiterile la directiva abrogată trebuie înțelese ca trimiteri la prezenta directivă.Articolul 8(1) Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 3 august 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.(2) Aceste măsuri trebuie aplicate astfel încât:- să autorizeze comercializarea produselor prevăzute la anexa I în cazul în care acestea se conformează cu definițiile și normele prevăzute de prezenta directivă, cu efect din 3 august 2003;- să interzică comercializarea produselor care nu se conformează prezentei directive, cu efect din 3 august 2003.Cu toate acestea, comercializarea produselor neconforme cu prezenta directivă, dar etichetate înainte de 3 august 2003 în conformitate cu Directiva 73/241/CEE a Consiliului, este permisă până la epuizarea stocurilor.(3) Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 9Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 10Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Luxemburg, 23 iunie 2000.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleN. FontainePentru ConsiliuPreședinteleJ. Sócrates[1] JO C 231, 9.8.1996, p. 1 șiJO C 118, 17.4.1998, p. 10.[2] JO C 56, 24.2.1997, p. 20.[3] Avizul Parlamentului European din 23 octombrie 1997 (JO C 339, 10.11.1997, p. 128), Poziția comună a Consiliului din 28 octombrie 1999 (JO C 10, 13.1.2000, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 15 martie 2000 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 25 mai 2000.[4] JO L 228, 16.8.1973, p. 23. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/344/CEE (JO L 142, 25.5.1989, p. 19).[5] JO L 33, 8.2.1979, p. 1. Directivă, astfel cum fost modificată ultima dată prin Directiva 97/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 43, 14.2.1997, p. 21).[6] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[7] JO L 291, 19.11.1969, p. 9.--------------------------------------------------20000623ANEXA IDENUMIRI DE VÂNZARE, DEFINIȚII ȘI CARACTERISTICI ALE PRODUSELORA. DENUMIRI DE VÂNZARE ȘI DEFINIȚII1. Untul de cacaodesemnează grăsimile obținute din boabele de cacao sau părți din acestea cu următoarele caracteristici:— conținut de acizi grași liberi (exprimat ca acid oleic): | maximum 1,75 % |— substanțe nesaponificabile (determinate prin folosirea eterului de petrol): | maximum 0,5 %, exceptând cazul untului de cacao presat, unde nu trebuie să fie mai mult de 0,35 % |2. (a) Praf de cacao, cacaodesemnează produsul obținut prin transformarea boabelor de cacao care au fost curățate, descojite și prăjite, în pudră, și care conține minimum 20 % unt de cacao, calculat în funcție de greutatea materiei uscate, și maximum 9 % apă;(b) Cacao cu conținut redus de grăsime, pudră de cacao fără grăsimedesemnează pudra de cacao care conține maximum 20 % unt de cacao, calculat conform greutății de substanță uscată;(c) Ciocolată praf, ciocolată sub formă de pudrădesemnează produsul constând dintr-un amestec de cacao și zaharuri, conținând minimum 32 % pudră de cacao;(d) Ciocolată de băut, cacao îndulcită, pudră de cacao îndulcitădesemnează produsul constând dintr-un amestec de praf de cacao și zaharuri, conținând minimum 25 % pudră de cacao; aceste denumiri trebuie însoțite de termenul "conținut redus de grăsime" în cazul în care produsul este cu conținut redus de grăsime conform literei (b).3. Ciocolată(a) desemnează produsul obținut din produse de cacao și zahăr care, sub rezerva literei (b), conține minimum 35 % substanță solidă uscată totală, incluzând minimum 18 % unt de cacao și minimum 14 % cacao în substanță uscată fără grăsime;(b) totuși, acolo unde această denumire este completată cu cuvintele:- "vermicelli" sau "flakes": produsul prezentat sub formă de granule sau fulgi trebuie să conțină minimum 32 % substanță uscată cacao în total, minimum 12 % unt de cacao și minimum 14 % cacao în substanță uscată fără grăsime;- "couverture": produsul trebuie să conțină minimum 35 % cacao substanță uscată în total, inclusiv minimum 31 % unt de cacao și minimum 2,5 % cacao în substanță uscată fără grăsime;- ciocolată cu alune "gianduja" (sau unul din derivatele cuvântului "gianduja"): produsul trebuie să fie obținut în primul rând din ciocolată având un conținut total de cacao în substanță uscată de 32 % inclusiv un conținut minim de cacao în substanță uscată fără grăsime de 8 % și, în al doilea rând, din alune fin măcinate în asemenea cantități încât la 100 g de produs acesta să conțină minimum 20 g și maximum 40 g de alune. Pot fi adăugate următoarele:(a) lapte sau lapte în substanță uscată obținut prin evaporare, în asemenea proporție încât produsul finit să nu conțină mai mult de 5 % lapte în extract sec;(b) migdale, alune sau alte varietăți de fructe în coajă, întregi sau sfărâmate, în asemenea cantități, ca, împreună cu alunele măcinate, să nu depășească 60 % din greutatea totală a produsului.4. Ciocolată cu lapte(a) desemnează produsul obținut din produse din cacao, zaharuri și lapte sau derivați din lapte, care, sub rezerva literei (b), conțin:- minimum 25 % total cacao în substanță solidă;- minimum 14 % lapte în substanță solidă uscată obținut parțial sau total prin deshidratarea laptelui integral, semi sau total smântânit, frișcă sau din frișcă parțial sau total degresată, unt sau grăsime din lapte;- minimum 2,5 % cacao în substanță solidă uscată fără grăsime;- minimum 3,5 % grăsime de lapte;- minimum 25 % grăsime totală (unt de cacao sau grăsime din lapte).(b) Totuși, dacă denumirea este completată de cuvintele:- "vermicelli" sau "flakes": produsul prezentat sub formă de granule sau fulgi trebuie să conțină minimum 20 % cacao în substanță solidă uscată, minimum 12 % lapte în substanță solidă uscată, obținut prin deshidratarea parțială sau totală a laptelui integral, semi sau complet smântânit, frișcă sau din frișcă parțial sau total deshidratată, unt sau grăsime din lapte și minimum 12 % grăsimi în total (unt de cacao sau grăsime din lapte);- "couverture": produsul trebuie să aibă un conținut minim total de grăsimi (unt de cacao și grăsime din lapte) de 31 %;- ciocolată cu lapte și alune "gianduja" (sau unul din derivatele cuvântului "gianduja"): produsul trebuie să fie obținut în primul rând din ciocolată cu lapte având un conținut minim de 10 % lapte în substanță solidă uscată, obținut prin deshidratarea parțială sau totală a laptelui integral, semi sau total smântânit, frișcă sau frișcă parțial sau total deshidratată, unt sau grăsimi din lapte și, în al doilea rând, din alune fin măcinate, în asemenea cantități încât 100 g de produs să conțină minimum 15 g și maximum 40 g de alune. Migdalele, alunele și alte varietăți de fructe în coajă pot fi, de asemenea, adăugate, întregi sau sfărâmate, în asemenea cantități încât împreună cu alunele măcinate să nu depășească 60 % din greutatea totală a produsului.(c) Dacă în denumirea produsului cuvântul "lapte" este înlocuit de:- "frișcă": produsul trebuie să aibă un conținut minim de grăsime din lapte de 5,5 %;- "lapte smântânit": produsul trebuie să aibă un conținut de grăsime din lapte nu mai mare de 1 %.(d) Regatul Unit și Irlanda pot să autorizeze folosirea pe teritoriul lor a denumirii "milk chocolate" pentru a desemna produsele prevăzute la punctul 5, cu condiția ca termenul să fie însoțit în ambele cazuri de o indicație asupra conținutului de lapte în substanță solidă uscată stabilit pentru fiecare din cele două produse, sub forma "milk solids: minimum…%".5. Ciocolată cu lapte cu conținut ridicat de laptedesemnează produsul obținut din produse de cacao, zaharuri și lapte sau produse lactate și care conțin:- minimum 20 % cacao în substanță solidă uscată;- minimum 20 % lapte în substanță solidă uscată obținut prin deshidratarea parțială sau totală a laptelui integral, semi sau total smântânit, frișcă sau din frișcă parțial sau total deshidratată, unt sau grăsime din lapte;- minimum 2,5 % cacao în substanță solidă uscată fără grăsime;- minimum 5 % grăsime din lapte;- minimum 25 % grăsimi totale (unt de cacao și grăsime din lapte).6. Ciocolată albădesemnează produsul obținut din unt de cacao, lapte sau produse lactate și zaharuri care conțin minimum 20 % unt de cacao și minimum 14 % lapte în substanță solidă uscată obținut prin deshidratarea parțială sau totală a laptelui integral, semi sau total smântânit, frișcă sau frișcă parțial sau total deshidratată, unt sau grăsime din lapte, din care minimum 3,5 % este grăsime din lapte.7. Ciocolată umplută, ciocolată cu umplutură de…, ciocolată cu interior din…desemnează produsul umplut, a cărui parte exterioară constă din unul din produsele menționate la punctele 3, 4, 5 și 6. Denumirea nu se aplică la produsele al căror interior constă din produse de panificație, patiserie, biscuiți sau înghețată.Partea exterioară din ciocolată a produselor purtând una din aceste denumiri trebuie să constituie minimum 25 % din greutatea totală a produsului.8. Ciocolată a la tazadesemnează produsul obținut din produse de cacao, zaharuri și făină sau amidon de grâu, orez sau porumb, care conține minimum 35 % cacao în substanță solidă uscată, inclusiv minimum 18 % unt de cacao și nu mai puțin de 14 % cacao în substanță solidă uscată fără grăsime și maximum 8 % făină sau amidon.9. Ciocolată obișnuită a la tazadesemnează produsul obținut din produse din cacao, zaharuri și făină sau amidon din grâu, orez sau porumb, care conține minimum 30 % cacao în substanță solidă uscată, inclusiv minimum 18 % unt de cacao și minimum 12 % cacao în substanță solidă uscată fără grăsime și maximum 18 % făină sau amidon.10. Bomboană de ciocolată sau pralinădesemnează produsul de mărimea unei singure înghițituri, care constă din:- ciocolată umplută sau- un singur tip de ciocolată sau o combinație de ciocolate conform punctelor 3, 4, 5 sau 6 și alte substanțe comestibile, prevăzând ca ciocolata să constituie minimum 25 % din greutatea totală a produsului.B. INGREDIENTE OPȚIONALE AUTORIZATEAdăugarea de substanțe comestibile1. Fără a aduce atingere articolului 2 și literei B punctul 2, alte substanțe comestibile pot fi de asemenea adăugate produselor din ciocolată prevăzute la litera A punctele 3, 4, 5, 6, 8 și 9.Totuși, adăugarea:- de grăsimi animale și a preparatelor lor care nu derivă exclusiv din lapte trebuie interzisă;- de făină, amidon granule sau pudră trebuie autorizată numai dacă adăugarea este în conformitate cu prevederile de la litera A punctele 8 și 9.Cantitatea acestor substanțe comestibile adăugate nu poate depăși 40 % din greutatea totală a produsului finit.2. Numai acele arome care nu imită gustul ciocolatei sau al grăsimii din lapte pot fi adăugate la produsele prevăzute la litera A punctele 2, 3, 4, 5, 6, 8 și 9.C. CALCULAREA PROCENTELORConținutul minim al produselor menționat la litera A punctele 3, 4, 5, 6, 8 și 9 se calculează după scăderea greutății ingredientelor menționate la litera B. În cazul produselor menționate la litera A punctele 7 și 10, conținuturile minime trebuie să fie calculate după scăderea greutății ingredientelor menționate la litera B, precum și a greutății umpluturii.Conținuturile de ciocolată ale produselor prevăzute la litera A punctele 7 și 10 se calculează în funcție de greutatea totală a produsului finit, inclusiv umplutura.D. ZAHARURIZaharurile menționate în prezenta directivă nu sunt limitate numai la acele zaharuri care intră sub incidența Directivei 73/437/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1973 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind anumite zaharuri destinate consumului uman [1].[1] JO L 356, 27.12.1973, p. 71. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 1985.--------------------------------------------------20000623ANEXA IIGRĂSIMILE VEGETALE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 2 ALINEATUL (1)Grăsimile vegetale menționate la articolul 2 alineatul (1) sunt, singure sau în amestec, echivalenți ai untului de cacao și trebuie să se conformeze următoarelor criterii:(a) să fie grăsimi vegetale nelaurice, bogate în trigliceride monosaturate simetrice de tipul POP, POSt și StOSt [1];(b) se pot amesteca în orice proporție cu untul de cacao și sunt compatibile cu proprietățile fizice ale acestuia (punct de topire și temperatură de cristalizare, viteză de topire, necesitatea fazei de consistență);(c) ele sunt obținute numai prin procesul de rafinare și/sau fracționare, ceea ce exclude modificările enzimatice ale structurii trigliceridelor.În conformitate cu aceste criterii, pot fi utilizate următoarele grăsimi vegetale, obținute din plantele enumerate mai jos:Numele obișnuit al grăsimii vegetale | Numele științific al plantei din care pot fi obținute grăsimile menționate |1. Illipe, grăsime de Borneo sau Tengkawang | Shorea spp. |2. Ulei de palmier | Elaeis guineensis Elaeis olifera |3. Sal | Shorea robusta |4. Shea | Butyrospermum parkii |5. Kokum gurgi | Garcinia indica |6. Miez de mango | Mangifera indica |Prin derogare de la cele menționate anterior, statele membre pot permite folosirea uleiului de nucă de cocos pentru următoarele scopuri: ciocolată folosită în producerea înghețatei și a produselor similare înghețate.[1] P (acid palmitic), O (acid oleic), St (acid stearic).--------------------------------------------------