title: Directiva 2003/90/CE a Comisiei din 6 octombrie 2003 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a articolului 7 din Directiva 2002/53/CE a Consiliului în ceea ce privește caracteristicile minime de analizat și condițiile minime de verificare a anumitor soiuri de specii de plante agricoleText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32003L0090

Official Journal L 254 , 08/10/2003 P. 0007 - 0010 Ediţie specială în limba cehă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba estonă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba letonă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba malteză Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba polonă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 3 Volume 40 P. 105  - 108

		20031006Directiva 2003/90/CE a Comisieidin 6 octombrie 2003de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a articolului 7 din Directiva 2002/53/CE a Consiliului în ceea ce privește caracteristicile minime de analizat și condițiile minime de verificare a anumitor soiuri de specii de plante agricole(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2002/53/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind catalogul comun al soiurilor de plante agricole [1], în special articolul 7 alineatul (2) literele (a) și (b),întrucât:(1) Directiva 72/180/CEE a Comisiei din 14 aprilie 1972 de stabilire a caracteristicilor și condițiilor minime de verificare a soiurilor de specii de plante agricole [2], astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/8/CE [3], a stabilit, în scopul includerii oficiale a soiurilor în cataloagele statelor membre, caracteristicile minime de analizat în cadrul verificărilor diverselor specii, precum și cerințele minime de efectuare a acestor verificări.(2) Orientările privind condițiile de verificare a soiurilor anumitor specii au fost stabilite de Consiliul de administrație al Oficiului Comunitar pentru Varietăți Vegetale (OCVV), creat prin Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a protecției comunitare a soiurilor de plante [4], astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1650/2003 [5].(3) La nivel internațional există orientări care stabilesc condițiile de verificare a soiurilor. Uniunea Internațională privind protecția noilor varietăți de plante (UPVV) a elaborat orientările de efectuare a verificărilor.(4) Directiva 72/180/CEE a fost modificată prin Directiva 2002/8/CE, în scopul asigurării coerenței dintre orientări ale OCVV și condițiile de verificare a soiurilor, în vederea includerii acestora în cataloagele naționale ale statelor membre, în măsura în care orientările OCVV erau deja stabilite. Între timp, OCVV a elaborat orientări pentru o serie de alte specii.(5) Este necesar să se asigure coerența dintre orientări ale OCVV și condițiile aplicabile soiurilor, în vederea includerii acestora în cataloagele naționale ale statelor membre.(6) Este necesar ca sistemul comunitar să se bazeze pe orientările UPVV, în măsura în care OCVV nu a elaborat încă orientări specifice. Soiurilor care nu sunt reglementate de prezenta directivă le este aplicabil dreptul național.(7) Directiva 72/180/CEE trebuie așadar să fie abrogată.(8) Măsurile stabilite de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru semințe și material săditor pentru agricultură, horticultură și silvicultură,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Statele membre asigură includerea într-un catalog național, în înțelesul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2002/53/CE, a soiurilor de specii de plante agricole care respectă cerințele stabilite la alineatele (2) și (3).(2) În ceea ce privește caracteristicile distinctive, stabilitatea și omogenitatea:(a) speciile enumerate în anexa I sunt conforme cu condițiile stabilite în "Protocoalele privind testarea caracteristicilor distinctive, a omogenității și stabilității" formulate de Consiliul de administrație al Oficiul Comunitar pentru Varietăți Vegetale (OCVV) și menționate în această anexă;(b) speciile enumerate în anexa II sunt conforme cu liniile directoare privind efectuarea testărilor caracteristicilor distinctive, a omogenității și stabilității stabilite de Uniunea Internațională pentru protecția noilor soiuri de plante (UPVV) și menționate în această anexă.(3) În ceea ce privește valoarea de cultivare sau utilizare, soiurile sunt conforme cu condițiile stabilite în anexa III, fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 4 alineatul (2) din prezenta directivă.Articolul 2Se utilizează toate caracteristicile de soi în înțelesul articolului 1 alineatul (2) litera (a) și alte caracteristici marcate cu asterisc (*) din orientările menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (b), cu condiția ca respectarea unei caracteristici să nu devină imposibilă ca urmare a exprimării altor caracteristici și cu condiția ca exprimarea unei caracteristici să nu fie împiedicată de condițiile de mediu în care se desfășoară testarea.Articolul 3Statele membre asigură respectarea, în momentul efectuării verificărilor, a cerințelor minime de efectuare a verificărilor privind speciile enumerate în anexele I și II, din punct de vedere al condițiilor de testare și cultivare, stabilite în orientările menționate în anexele respective.Articolul 4Directiva 72/180/CEE se abrogă.Articolul 5(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma cu prezenta directivă până la 31 martie 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 6(1) În cazul în care la data intrării în vigoare a prezentei directive, anumite soiuri nu au fost acceptate pentru includere în catalogul comun al soiurilor de specii de plante agricole și verificările oficiale au început înaintea datei respective, în conformitate cu dispozițiile:(a) Directivei 72/180/CEE sau(b) ale orientărilor OCVV enumerate în anexa I, sau ale orientărilor UPVV enumerate în anexa II, în funcție de specii,atunci se consideră că soiurile respective sunt conforme cu cerințele prezentei directive.(1) Alineatul (1) se aplică numai dacă testele conduc la concluzia că soiurile sunt conforme cu normele stabilite în:(a) Directiva 72/180/CEE sau(b) orientările OCVV enumerate în anexa I sau ale orientărilor UPVV enumerate în anexa II, în funcție de specie.Articolul 7Prezenta directivă intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 8Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 6 octombrie 2003.Pentru ComisieDavid ByrneMembru al Comisiei[1] JO L 193, 20.7.2002, p. 1.[2] JO L 108, 8.5.1972, p. 8.[3] JO L 37, 7.2.2002, p. 7.[4] JO L 227, 1.9.1994, p. 1.[5] JO L 245, 29.9.2003, p. 28.--------------------------------------------------20031006ANEXA ILISTA SOIURILOR CARE TREBUIE SĂ FIE CONFORME CU ORIENTĂRILE OCVVFloarea soarelui, protocol TP-8 din 31.10.2002Orz, protocol TP-19 din 27.3.2002Secară, protocol TP-58 din 31.10.2002Grâu, protocol TP-03/2 din 27.3.2002Grâu dur, protocol TP-120 din 27.3.2002Porumb, protocol TP-02 din 15.11.2001Cartof, protocol TP-23 din 27.3.2002Textul acestor protocoale este disponibil pe pagina web a OCVV (www.cpvo.eu.int).--------------------------------------------------20031006ANEXA IILISTA SOIURILOR CARE TREBUIE SĂ FIE CONFORME CU LINIILE DIRECTOARE ALE UPOVSfeclă furajeră, orientarea TG/150/3 din 04.11.1994Bucățel, orientarea TG/30/6 din 12.10.1990Bucățel mare, orientarea TG/30/6 din 12.10.1990Bucățel cu stoloni, orientarea TG/30/6 din 12.10.1990Bucățel comun, orientarea TG/30/6 din 12.10.1990Iarbă bromică laxativă, orientarea TG/180/3 din 4.4.2001Iarbă bromică sitchensis (obsigă), orientarea TG/180/3 din 4.4.2001Golomăț, orientarea TG/31/8 din 17.4.2002Păiuș înalt, orientarea TG/39/8 din 17.4.2002Păiuș, orientarea TG/67/4 din 12.11.1980Păiuș de pășune, orientarea TG/39/8 din 17.4.2002Păiuș roșu, orientarea TG/67/4 din 12.11.1980Raigras italian, orientarea TG/4/7 din 12.10.1990Raigras peren, orientarea TG/4/7 din 12.10.1990Raigras hibrid, orientarea TG/4/7 din 12.10.1990Timoftică, orientarea TG/34/6 din 7.11.1984Firuță, orientarea TG/33/6 din 12.10.1990Lupin alb, orientarea TG/66/3 din 14.11.1979Lupin albastru, orientarea TG/66/3 din 14.11.1979Lupin galben, orientarea TG/66/3 din 14.11.1979Lucernă, orientarea TG/6/4 din 21.10.1988Mazăre furajeră, orientarea TG/7/9 din 4.11.1994 (și corecturile din 18.10.1996)Trifoi roșu, orientarea TG/5/7 din 4.4.2001Trifoi alb, orientarea TG/38/7 din 9.4.2003Bob, orientarea TG/8/6 din 17. 4.2002Măzăriche comună, orientarea TG/32/6 din 21.10.1988Nap, orientarea TG/89/6 din 4.4.2001Ridiche furajeră, orientarea TG/178/3 din 4.4.2001Arahidă, orientarea TG/93/3 din 13.11.1985Rapiță sălbatică, orientarea TG/185/3 din 17.4.2002Rapiță, orientarea TG/36/6 din 18.10.1996 (și corecturile din 17.4.2002)Șofran, orientarea TG/134/3 din 12.10.1990Bumbac, orientarea TG/88/6 din 4.4.2001In textil/in oleaginos, orientarea TG/57/6 din 20.10.1995Mac, orientarea TG/166/3 din 24.3.1999Muștar alb, orientarea TG/179/3 din 4.4.2001Soia, orientarea TG/80/6 din 1.4.1998Ovăz, orientarea TG/20/10 din 1.10.1994Orez, orientarea TG/16/4 din 13.11.1985Sorg, orientarea TG/122/3 din 6.10.1989Triticale, orientarea TG/121/3 din 6.10.1989Textul acestor orientări poate fi găsit pe pagina web a UPVV (www.upov.int).--------------------------------------------------20031006ANEXA IIICARACTERISTICILE VERIFICĂRII VALORII DE CULTIVARE SAU UTILIZARE1. Productivitatea.2. Rezistența la organismele dăunătoare.3. Comportamentul față de factorii mediului fizic.4. Caracteristici de calitate.Transmiterea rezultatelor se face cu precizarea metodelor utilizate.--------------------------------------------------


title: Directiva 2009/139/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind inscripționările legale ale autovehiculelor cu două sau trei roți (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               9.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 322/3

      DIRECTIVA 2009/139/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 25 noiembrie 2009
   privind inscripționările legale ale autovehiculelor cu două sau trei roți
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 93/34/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind inscripționările legale ale autovehiculelor cu două sau trei roți (3) a fost modificată de mai multe ori și în mod substanțial (4). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice directiva menționată.

               (2)

               Directiva 93/34/CEE este una dintre directivele speciale în legătură cu procedura de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți, astfel cum a fost înlocuită prin Directiva 2002/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 martie 2002 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți (5) și stabilește cerințe tehnice cu privire la designul și construcția autovehiculelor cu două sau trei roți în ceea ce privește inscripționările legale. Aceste cerințe tehnice vizau apropierea legislațiilor statelor membre în vederea aplicării, pentru fiecare tip de vehicul, a procedurii de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 2002/24/CE. Prin urmare, dispozițiile Directivei 2002/24/CE privind sistemele vehiculelor, componentele și unitățile lor tehnice separate se aplică prezentei directive.

               (3)

               Privind inscripționările legale aplicabile autovehiculelor cu două sau trei roți, prezenta directivă nu trebuie să împiedice anumite state membre să păstreze, pe o bază nediscriminatorie, unele dispoziții obligatorii speciale pentru reglementările de trafic, cu condiția ca aceste dispoziții speciale să privească utilizarea acestor vehicule și să nu implice nici o modificare de construcție care să creeze un obstacol în omologarea CE de tip pentru un astfel de tip de vehicul.

               (4)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a directivelor menționate în anexa II partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică inscripționărilor legale pentru toate tipurile de vehicule astfel cum sunt menționate la articolul 1 din Directiva 2002/24/CE.
   Articolul 2
   Procedura pentru acordarea omologării CE de tip pe componente privind inscripționările legale pentru un tip de autovehicul cu două sau trei roți și condițiile care reglementează libera circulație a acestor vehicule sunt cele prevăzute în capitolele II și III din Directiva 2002/24/CE.
   Articolul 3
   Modificările necesare adaptării la progresul tehnic a cerințelor din anexa I se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 18 alineatul (2) din Directiva 2002/24/CE.
   Articolul 4
   (1)   În ceea ce privește autovehiculele cu două sau trei roți care respectă dispozițiile prezentei directive, statele membre nu pot, din motive legate de inscripționările legale, să refuze acordarea omologării CE de tip sau să interzică înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a acestor vehicule.
   (2)   Statele membre refuză, din motive legate de inscripționările legale, acordarea omologării CE de tip pentru orice tip nou de autovehicul cu două sau trei roți care nu respectă dispozițiile prezentei directive.
   (3)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Directiva 93/34/CEE astfel cum a fost modificată prin directivele menționate în anexa II partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a directivelor menționate în anexa II partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa III.
   Articolul 6
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Se aplică începând cu 1 iunie 2010.
   Articolul 7
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 25 noiembrie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Å. TORSTENSSON

      (1)  JO C 77, 31.3.2009, p. 41.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 18 noiembrie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 10 noiembrie 2009.

      (3)  JO L 188, 29.7.1993, p. 38.

      (4)  A se vedea anexa II, partea A.

      (5)  JO L 124, 9.5.2002, p. 1.

      ANEXA I

         CERINȚE PRIVIND INSCRIPȚIONĂRILE LEGALE ALE AUTOVEHICULELOR CU DOUĂ SAU TREI ROȚI

      1.   GENERALITĂȚI

                  1.1.

                  Toate vehiculele trebuie să primească o plăcuță și inscripționările descrise mai jos. Plăcuța și inscripționările trebuie montate de către producător sau de către reprezentantul său autorizat.

            2.   PLĂCUȚA CU DATELE FABRICANTULUI

                  2.1.

                  O plăcuță cu datele fabricantului, un exemplu de astfel de plăcuță fiind prezentat în apendicele 1, trebuie să fie atașată ferm, într-un loc ușor accesibil, pe o componentă care nu este în mod normal înlocuită în timpul utilizării; aceasta trebuie să fie ușor lizibilă și să conțină următoarele informații, într-o formă clară și de neșters, în următoarea ordine:

                              2.1.1.

                              numele fabricantului;

                              2.1.2.

                              marca de omologare de tip descrisă la articolul 8 din Directiva 2002/24/CE;

                              2.1.3.

                              numărul de identificare al vehiculului (NIV);

                              2.1.4.

                              nivelul sonor la staționare: […] dB(A) […] rev/min.

                  2.2.

                  Marca de omologare de tip menționată la punctul 2.1.2, valoarea nivelului sonor la staționare și numărul de rotații pe minut, conform cerinței de la punctul 2.1.4, nu sunt incluse în omologarea CE de tip pe componente a inscripționărilor legale. Totuși, aceste informații trebuie atașate la toate vehiculele fabricate în conformitate cu tipul care a fost omologat.

                  2.3.

                  Fabricanții pot inscripționa informații suplimentare sub sau lateral față de inscripționările obligatorii, în afara unui dreptunghi delimitat clar, care conține doar informațiile prevăzute la punctele 2.1.1-2.1.4 (a se vedea apendicele 1).

            3.   NUMĂRUL DE IDENTIFICARE AL VEHICULULUI
      Numărul de identificare al vehiculului constă dintr-o combinație structurală de caractere atribuită fiecărui vehicul de către fabricant. Scopul acestuia este să permită oricărui vehicul să fie identificat clar prin fabricantul său – fără să fie nevoie de alte informații – pentru o perioadă de 30 de ani. Identificarea trebuie să îndeplinească următoarele criterii:

                  3.1.

                  numărul de identificare al vehiculului trebuie introdus pe plăcuța cu datele producătorului. Trebuie, de asemenea, să fie poansonat sau ștanțat astfel încât să se evite ștergerea sau schimbarea sa pe șasiu sau pe cadru, într-un punct care să fie ușor accesibil și care trebuie să fie situat pe jumătatea din dreapta a vehiculului;

                              3.1.1.

                              numărul de identificare al vehiculului trebuie să fie format din trei părți, conform indicațiilor de mai jos:

                                          3.1.1.1.

                                          prima parte conține un cod atribuit fabricantului vehiculului, care să permită identificarea acestuia. Codul conține trei caractere (litere sau cifre) acordate de către autoritățile competente din țara în care fabricantul își are adresa de înmatriculare, aliniate cu practica agenției internaționale care acționează pe baza autorizației date de către Organizația Internațională de Standardizare (ISO). Primul caracter desemnează o zonă geografică, al doilea o țară din acea zonă geografică și al treilea caracter un anumit producător. Când fabricantul produce mai puțin de 500 de vehicule pe an, al treilea caracter este întotdeauna 9. Pentru identificarea unui astfel de fabricant, autoritatea menționată anterior trebuie să emită și al treilea, al patrulea și al cincilea caracter al celei de-a treia părți;

                                          3.1.1.2.

                                          a doua parte conține șase caractere (litere sau cifre) cu scopul de a descrie caracteristicile generale ale vehiculului (tipul, varianta, iar în cazul motoretelor, versiunea); fiecare caracteristică poate fi reprezentată de mai multe caractere. În cazul în care constructorul nu utilizează unul sau mai multe dintre aceste caractere, spațiile nefolosite trebuie completate cu caractere alfabetice sau numerice, la alegerea constructorului;

                                          3.1.1.3.

                                          a treia parte conține opt caractere, dintre care ultimele patru se cere să fie numerice și, în combinație cu celelalte două părți, trebuie să permită identificarea clară a unui anumit vehicul. Orice poziție neutilizată trebuie completată cu un 0 pentru a obține numărul total de caractere necesar;

                              3.1.2.

                              numărul de identificare al vehiculului trebuie să ocupe, ori de câte ori este posibil, un singur rând. Începutul și sfârșitul acestui rând trebuie marcate printr-un simbol care să nu fie nici o cifră arabă, nici o majusculă latină și nici să nu poată fi confundat cu oricare dintre aceste caractere.
                              În mod excepțional și din motive tehnice, numărul poate să ocupe și două rânduri. Totuși, în acest caz, nu trebuie să existe nicio separare în interiorul oricăreia dintre cele trei părți, iar începutul și sfârșitul fiecărui rând trebuie marcate cu un simbol care să nu fie nici o cifră arabă, nici o majusculă latină și nici să nu poată fi confundat cu oricare dintre aceste caractere.
                              Introducerea simbolului menționat în interiorul unui rând, între cele trei părți (punctul 3.1.1), este, de asemenea, autorizată.
                              Între caractere nu trebuie să existe spații.

            4.   CARACTERELE

                  4.1.

                  Pentru toate inscripționările prevăzute la punctele 2 și 3 trebuie utilizate litere latine și cifre arabe. Totuși, literele latine utilizate pentru informațiile prevăzute la punctele 2.1.1, 2.1.3 și 3 trebuie să fie majuscule.

                  4.2.

                  În numărul de identificare al vehiculului:

                              4.2.1.

                              literele I, O și Q sau cratimele, asteriscurile și alte semne specifice sunt interzise;

                              4.2.2.

                              literele și cifrele trebuie să aibă următoarele înălțimi minime:

                                          4.2.2.1.

                                          4 mm în cazul caracterelor înscrise direct pe șasiu sau pe cadru sau pe orice altă structură similară a vehiculului;

                                          4.2.2.2.

                                          3 mm în cazul caracterelor înscrise pe plăcuța cu datele producătorului.

         Apendicele 1

            Exemplu de plăcuță cu datele fabricantului

         Exemplul de mai jos nu afectează în niciun fel informațiile afișate pe plăcuțele cu datele fabricantului, nici nu afectează dimensiunile plăcuței, cifrele sau literele. Are doar caracter orientativ.
         Informațiile suplimentare menționate la punctul 2.3 pot fi introduse sub sau lateral față de informațiile necesare în următorul dreptunghi.
         STELLA FABBRICA MOTOCICLI
         e3 5364
         3 G S K L M 3 A C 8 B 1 2 0 0 0 0
         80 dB(A) — 3 750 rev/min

            Legendă:

         În exemplul de plăcuță de mai sus, vehiculul respectiv a fost fabricat de către „Stella Fabbrica Motocicli” și este omologat în Italia (e3) sub numărul 5364.
         Numărul de identificare (3GSKLM3AC8B120000) oferă următoarele informații:

                     —

                     prima parte (3GS):
                     —   3: zona geografică (Europa);
                     —   G: țara din cadrul zonei geografice (Germania);
                     —   S: producător (Stella Fabbrica Motocicli);

                     —

                     partea a doua (KLM3AC):
                     —   KL: tipul de vehicul;
                     —   M3: varianta (caroseria vehiculului);
                     —   AC: versiunea (motorul vehiculului);

                     —

                     partea a treia (8B120000):

                                 —

                                 :

                                 8B12

                                 :

                                 identificarea vehiculului și combinarea celorlalte două părți ale numărului de identificare;

                                 —

                                 :

                                 0000

                                 :

                                 poziții nefolosite care au fost completate cu un 0 pentru a îndeplini numărul total de caractere cerute.

               Nivelul sonor la staționare este de 80 dB(A) la 3 750 rev/min.

         Apendicele 2

            Document informativ privind inscripționările legale pentru un tip de autovehicul cu două sau trei roți

         (a se anexa cererii pentru omologare CE de tip pe componente când aceasta este depusă separat de cererea pentru omologarea CE de tip a vehiculului)
         Nr. de ordine (atribuit de solicitant): …
         Cererea pentru omologarea CE de tip pe componente privind inscripționările legale pentru un tip de vehicul cu două sau trei roți conține informațiile stabilite în anexa II la Directiva 2002/24/CE, partea I secțiunea A punctele:

                     —

                     0.1;

                     —

                     0.2;

                     —

                     0.4-0.6;

                     —

                     9.3.1-9.3.3.

         Apendicele 3
         Numele administrației

            Certificat de omologare CE de tip pe componente privind inscripționările legale la autovehiculele cu două sau trei roți

            MODEL

         Raport nr. … al serviciului tehnic … data …
         Omologare CE de tip nr.: … Extensie nr.: …

                     1.

                     Marca sau denumirea vehiculului: …

                     2.

                     Tipul vehiculului: …

                     3.

                     Numele și adresa fabricantului: …
                     …

                     4.

                     Numele și adresa reprezentantului fabricantului (dacă există): …
                     …

                     5.

                     Data trimiterii vehiculului pentru încercare: …

                     6.

                     Omologarea CE de tip pe componente acordată/refuzată (1):

                     7.

                     Locul: …

                     8.

                     Data: …

                     9.

                     Semnătura: …

            (1)  Se elimină ceea ce nu corespunde.

      ANEXA II
      PARTEA A

         Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare

      (menționate la articolul 5)

                  Directiva 93/34/CEE a Consiliului
                  (JO L 188, 29.7.1993, p. 38)

                  Directiva 1999/25/CE a Comisiei
                  (JO L 104, 21.4.1999, p. 19)

                  Directiva 2006/27/CE a Comisiei
                  (JO L 66, 8.3.2006, p. 7)

                  Numai articolul 2 și anexa II

            PARTEA B

         Termene de transpunere în dreptul intern și data de aplicare

      (menționate la articolul 5)

                  Directiva

                  Termen de transpunere

                  Data de aplicare

                  93/34/CEE

                  14 decembrie 1994

                  14 iunie 1995

                  1999/25/CE

                  31 decembrie 1999

                  1 ianuarie 2000 (1)

                  2006/27/CE

                  31 decembrie 2006 (2)

                  —

         (1)  În conformitate cu articolul 2 din Directiva 1999/25/CE:

         „ (1)   Cu începere de la 1 ianuarie 2000, din motive legate de inscripționările legale, statele membre:

                     —

                     nu refuză, pentru un tip de vehicul cu două sau trei roți, să acorde omologarea CE de tip;

                     —

                     nu interzic înregistrarea, vânzarea sau punerea în exploatare a vehiculelor cu motor cu două sau trei roți,

               dacă inscripționările legale respectă cerințele Directivei 93/34/CEE a Consiliului, modificată de prezenta directivă.
         (2)   Cu începere de la 1 iulie 2000, statele membre refuză să acorde omologare CE de tip pentru orice tip de autovehicul cu două sau trei roți din motive legate de inscripționările legale dacă nu sunt respectate cerințele Directivei 93/34/CEE, modificată de prezenta directivă.”

         (2)  În conformitate cu articolul 5 din Directiva 2006/27/CE:

         „ (1)   Începând cu 1 ianuarie 2007, în ceea ce privește autovehiculele cu două sau trei roți care respectă dispozițiile prevăzute de Directivele […], 93/34/CEE și, respectiv, […], astfel cum sunt modificate prin prezenta directivă, statele membre nu refuză, din motive privind obiectul directivei în cauză, acordarea omologării CE de tip și nu interzic înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a acestor vehicule.
         (2)   Începând cu 1 iulie 2007 statele membre refuză, din motive privind obiectul directivei în cauză, acordarea omologării CE de tip pentru orice tip nou de autovehicul cu două sau trei roți care nu respectă dispozițiile prevăzute de Directivele […], 93/34/CEE și, respectiv, […], astfel cum sunt modificate prin prezenta directivă.”

      ANEXA III

         TABEL DE CORESPONDENȚĂ

                  Directiva 93/34/CEE

                  Directiva 2006/27/CE

                  Prezenta directivă

                  Articolele 1, 2 și 3

                  Articolele 1, 2 și 3

                  Articolul 4 alineatul (1)

                  —

                  —

                  Articolul 5 alineatul (1)

                  Articolul 4 alineatul (1)

                  —

                  Articolul 5 alineatul (2)

                  Articolul 4 alineatul (2)

                  Articolul 4 alineatul (2)

                  Articolul 4 alineatul (3)

                  —

                  Articolul 5

                  —

                  Articolul 6

                  Articolul 5

                  Articolul 7

                  Anexă

                  Anexa I

                  —

                  Anexa II

                  —

                  Anexa III


title: Directiva Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase

text:
Anunţ juridic important

|

31980L0068

Official Journal L 020 , 26/01/1980 P. 0043 - 0048 Greek special edition: Chapter 15 Volume 1 P. 0240  Spanish special edition: Chapter 15 Volume 2 P. 0162  Portuguese special edition Chapter 15 Volume 2 P. 0162  Finnish special edition: Chapter 15 Volume 2 P. 0211  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 2 P. 0211  Ediţie specială în limba cehă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba estonă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba letonă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba malteză Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba polonă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 15 Volume 01 P. 134  - 139

		19791217Directiva Consiliuluidin 17 decembrie 1979privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase(80/68/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 100 și 235,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Adunării [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],întrucât trebuie luate măsuri urgente pentru protejarea apelor subterane ale Comunității împotriva poluării, în special a celei cauzate de anumite substanțe toxice, persistente și bioacumulabile;întrucât programul de acțiune al Comunităților Europene în domeniul mediului din 1973 [4], completat de cel din 1977 [5], prevede o serie de măsuri de protecție a apelor subterane împotriva anumitor poluanți;întrucât articolul 4 din Directiva 76/464/CEE a Consiliului din 4 mai 1976 privind poluarea cauzată de anumite substanțe periculoase evacuate în mediul acvatic al Comunității [6] prevede punerea în aplicare a unei directive speciale privind apele subterane;întrucât orice neconcordanță între dispozițiile privind evacuarea anumitor substanțe periculoase în apele subterane deja aplicabile sau în pregătire în statele membre poate crea condiții inegale de concurență, afectând astfel în mod direct funcționarea pieței comune; întrucât, prin urmare, este necesară apropierea legislațiilor din acest domeniu, în conformitate cu articolul 100 din tratat;întrucât este necesar ca apropierea legislațiilor să fie însoțită de o acțiune a Comunității în domeniul protecției mediului și al îmbunătățirii calității vieții; întrucât trebuie așadar prevăzute anumite dispoziții speciale în acest sens; întrucât trebuie invocat articolul 235 din tratat, deoarece competențele de acțiune necesare nu au fost prevăzute de tratat;întrucât este necesar să se excludă din domeniul de aplicare a prezentei directive, pe de o parte, evacuările de efluenți menajeri provenind de la anumite locuințe izolate și, pe de altă parte, evacuările conținând substanțe din lista I sau II în cantități sau concentrații foarte mici, având în vedere riscul scăzut de poluare și dificultatea de a controla astfel de evacuări; întrucât este, de asemenea, necesar să se excludă evacuările de materiale conținând substanțe radioactive, care vor face obiectul unei reglementări comunitare speciale;întrucât, pentru a se asigura o protecție eficientă a apelor subterane în cadrul Comunității, este necesar să se prevină evacuarea substanțelor din lista I și să se limiteze evacuarea celor din lista II;întrucât trebuie făcută o distincție între evacuările directe de substanțe periculoase în apele subterane, pe de o parte, și activitățile care ar putea duce la evacuări indirecte, pe de altă parte;întrucât, cu excepția evacuărilor directe de substanțe din lista I, care sunt interzise a priori, orice evacuare trebuie supusă unui regim de autorizare; întrucât o astfel de autorizație poate fi acordată numai după efectuarea unei anchete asupra mediului receptor;întrucât este necesar să se prevadă excepții de la regimul care interzice evacuarea în apele subterane a substanțelor din lista I, după efectuarea unei anchete asupra mediului receptor și după eliberarea autorizației prealabile, dacă evacuarea se face în ape subterane care sunt, în mod constant, improprii oricărei alte utilizări, în special utilizărilor menajere sau agricole;întrucât reîncărcările artificiale ale apelor subterane destinate aprovizionării cu apă a populației trebuie supuse unui regim specific;întrucât este necesar ca autoritățile competente ale statelor membre să controleze respectarea condițiilor impuse de autorizație, precum și efectele evacuărilor asupra apele subterane;întrucât este important să se țină un inventar al autorizațiilor pentru evacuările în apele subterane ale substanțelor din lista I și pentru evacuările directe în apele subterane ale substanțelor din lista II, precum și un inventar al autorizațiilor pentru reîncărcări artificiale în scopul gestionării publice a apelor subterane;întrucât, în măsura în care Republica Elenă urmează să devină membru al Comunității Economice Europene la 1 ianuarie 1981, în conformitate cu Actul privind condițiile de aderare a Republicii Elene și cu adaptările tratatelor, este necesar ca, în cazul acestui stat, termenul acordat statelor membre pentru punerea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive să fie prelungit de la doi la patru ani, având în vedere că infrastructura tehnică și administrativă a acestui stat este încă inadecvată,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Prezenta directivă are ca obiect să prevină poluarea apelor subterane cu substanțe aparținând familiilor și grupelor de substanțe din listele I și II din anexă, denumite în continuare "substanțe din listele I și II", și să reducă sau să elimine, pe cât posibil, consecințele poluării deja existente.(2) În sensul prezentei directive:(a) "ape subterane" înseamnă toate apele care se află sub suprafața solului în zona de saturație și în contact direct cu solul sau cu subsolul;(b) "evacuare directă" înseamnă introducerea în apele subterane a substanțelor din listele I și II fără filtrare prin sol sau subsol;(c) "evacuare indirectă" înseamnă introducerea în apele subterane a substanțelor din listele I și II după filtrare prin sol sau subsol;(d) "poluare" înseamnă evacuarea de către om, în mod direct sau indirect, de substanțe sau energie în apele subterane, cu consecințe de natură să pună în pericol sănătatea umană sau alimentarea cu apă, care pot fi nocive pentru resursele vii și ecosistemul acvatic sau pot interfera cu alte utilizări legitime ale apei.Articolul 2Prezenta directivă nu se aplică:(a) evacuărilor de efluenți menajeri provenind de la locuințele izolate neracordate la un sistem de canalizare și situate în afara zonelor protejate de captare a apei destinate consumului uman;(b) evacuărilor în componența cărora autoritatea competentă a statului membru a constatat existența unor substanțe din listele I și II într-o cantitate și o concentrație suficient de mici încât să se excludă orice risc prezent sau viitor de degradare a calității apelor subterane receptoare;(c) evacuărilor de materiale care conțin substanțe radioactive.Articolul 3Statele membre iau măsurile necesare pentru:(a) a preveni introducerea în apele subterane a substanțelor din lista I și(b) a limita introducerea în apele subterane a substanțelor din lista II, pentru a evita poluarea acestor ape cu substanțele respective.Articolul 4(1) Pentru a se conforma obligației menționate la articolul 3 litera (a), statele membre:- interzic orice evacuare directă de substanțe din lista I;- supun unei anchete prealabile acțiunile de eliminare sau de depozitare în vederea eliminării a acestor substanțe, care ar putea duce la evacuări indirecte. Pe baza rezultatelor acestei anchete, statele membre interzic această acțiune sau eliberează o autorizație, cu condiția să se respecte toate precauțiile tehnice necesare pentru prevenirea unei astfel de evacuări;- iau măsurile corespunzătoare pe care le consideră necesare pentru prevenirea oricărei evacuări indirecte de substanțe din lista I provenind din activități în interiorul sau deasupra solului, altele decât cele menționate la a doua liniuță. Statele membre notifică aceste măsuri Comisiei, care, pe baza acestor informații, poate prezenta Consiliului propuneri de revizuire a prezentei directive.(2) Cu toate acestea, în cazul în care ancheta prealabilă dovedește că apele subterane în care se preconizează evacuarea de substanțe din lista I sunt în mod constant improprii oricărei alte utilizări, în special utilizărilor menajere sau agricole, statele membre pot autoriza evacuarea acestor substanțe, cu condiția ca prezența lor să nu impieteze asupra exploatării resurselor solului.Autorizațiile respective pot fi eliberate numai în cazul în care s-au respectat toate precauțiile tehnice pentru ca aceste substanțe să nu poată ajunge în alte sisteme acvatice sau să nu dăuneze altor ecosisteme.(3) Statele membre pot autoriza, după o anchetă prealabilă, evacuările datorate reinjectării în același strat acvifer a apelor folosite în scopuri geotermale, a apelor pompate din mine și cariere sau a apelor pompate din lucrări de inginerie civilă.Articolul 5(1) Pentru a se conforma obligației menționate la articolul 3 litera (b), statele membre supun unei anchete prealabile:- orice evacuare directă de substanțe din lista II, în vederea limitării acestora;- acțiunile de eliminare sau depozitare în vederea eliminării a acestor substanțe, care ar putea duce la o evacuare indirectă.Pe baza rezultatelor acestei anchete, statele membre pot elibera o autorizație, cu condiția să se respecte toate precauțiile tehnice pentru prevenirea poluării apelor subterane cu aceste substanțe.(2) În plus, statele membre iau măsurile corespunzătoare pe care le consideră necesare pentru a limita orice evacuare indirectă a substanțelor din lista II, datorată activităților în interiorul sau deasupra solului, altele decât cele menționate la alineatul (1).Articolul 6Prin derogare de la dispozițiile articolelor 4 și 5, reîncărcările artificiale ale apelor subterane în scopul gestionării publice fac obiectul unei autorizații speciale eliberate de statele membre de la caz la caz. Astfel de autorizații se eliberează numai cu condiția să nu existe nici un risc de poluare a apelor subterane.Articolul 7Anchetele prealabile menționate la articolele 4 și 5 trebuie să includă studierea condițiilor hidrogeologice ale zonei în cauză, a eventualului potențial de epurare al solului și al subsolului, precum și a riscurilor de poluare și de alterare a calității apelor subterane ca urmare a evacuării, și să stabilească dacă evacuarea în apele respective constituie o soluție acceptabilă din punct de vedere al mediului.Articolul 8Autorizațiile prevăzute la articolele 4, 5 și 6 pot fi eliberate de autoritățile competente ale statelor membre numai după ce s-a verificat dacă este asigurată monitorizarea apelor subterane și, în special, a calității acestora.Articolul 9În cazul în care se autorizează evacuarea directă în conformitate cu articolul 4 alineatele (2) și (3) sau cu articolul 5 sau în care se autorizează, în conformitate cu articolul 5, acțiunea de eliminare a apelor uzate, care duce inevitabil la evacuări indirecte, autorizația trebuie să menționeze în special:- locul evacuării;- tehnica de evacuare;- măsurile de precauție indispensabile, având în vedere, în special, natura și concentrația substanțelor prezente în efluenți, caracteristicile mediului receptor, precum și apropierea de zonele de captare a apei, în special a apei potabile, termice și minerale;- cantitatea maximă admisibilă dintr-o substanță în efluenți într-una sau mai multe perioade date și condițiile adecvate referitoare la concentrația acestor substanțe;- dispozitivele care permit controlul efluenților evacuați în apele subterane;- dacă este necesar, măsurile care permit monitorizarea apelor subterane și, în special, a calității acestora.Articolul 10În cazul în care se autorizează, în conformitate cu articolele 4 și 5, o acțiune de eliminare sau depozitare în vederea eliminării, care ar putea duce la o evacuare indirectă, autorizația trebuie să menționeze în special:- locul unde se efectuează această eliminare sau depozitare;- metodele de eliminare sau depozitare;- măsurile de precauție indispensabile, având în vedere, în special, natura și concentrația substanțelor prezente în materialele care urmează să fie eliminate sau depozitate, caracteristicile mediului receptor și apropierea de zonele de captare a apei, în special a apei potabile, termale și minerale;- cantitatea maximă admisibilă de materiale care conțin substanțe din lista I sau II într-una sau mai multe perioade date și, dacă este posibil, chiar cantitatea acelor substanțe care se depozitează sau se elimină și condițiile corespunzătoare referitoare la concentrația acestor substanțe;- în cazurile menționate la articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1), măsurile tehnice precauție care se pun în aplicare pentru a preveni orice evacuare în apele subterane a substanțelor din lista I și orice poluare a unor astfel de ape cu substanțe din lista II;- dacă este necesar, măsurile care permit monitorizarea apelor subterane și, în special, a calității acestora.Articolul 11Autorizațiile menționate la articolele 4 și 5 se pot acorda numai pe o perioadă limitată și se reexaminează cel puțin la fiecare patru ani. Acestea pot fi reînnoite, modificate sau revocate.Articolul 12(1) În cazul în care persoana care solicită o autorizație, în sensul articolelor 4 și 5, declară că nu este în măsură să respecte condițiile care i se impun sau dacă autoritatea competentă din statul membru în cauză constată această situație, eliberarea autorizației se respinge.(2) În caz de nerespectare a condițiilor impuse de autorizație, autoritatea competentă din statul membru în cauză ia măsurile necesare pentru ca aceste condiții să fie îndeplinite; dacă este necesar, autorizația se revocă.Articolul 13Autoritățile competente din statele membre controlează respectarea condițiilor impuse de autorizații, precum și efectele evacuărilor asupra apelor subterane.Articolul 14În ceea ce privește evacuările de substanțe din listele I și II deja existente la data notificării prezentei directive, statele pot să prevadă un termen care să nu depășească patru ani de la intrarea în vigoare a dispozițiilor articolului 21 alineatul (1), la expirarea căruia evacuările respective trebuie să se conformeze prezentei directive.Articolul 15Autoritățile competente ale statelor membre țin un inventar al autorizațiilor menționate la articolul 4 de evacuare a substanțelor din lista I, al autorizațiilor menționate la articolul 5 de evacuare directă a substanțelor din lista II și al autorizațiilor prevăzute la articolul 6.Articolul 16(1) În sensul aplicării prezentei directive, statele membre furnizează Comisiei, la cerere și de la caz la caz, toate informațiile necesare, în special:(a) rezultatele anchetelor prealabile prevăzute la articolele 4 și 5;(b) detaliile privind autorizațiile acordate;(c) rezultatele monitorizării și controalelor efectuate;(d) rezultatele inventarelor prevăzute la articolul 15.(2) Informațiile obținute în aplicarea prezentului articol sunt folosite numai în scopul pentru care au fost solicitate.(3) Comisia și autoritățile competente ale statelor membre, precum și funcționarii acestora și alți agenți au obligația de a nu dezvălui informațiile pe care le-au obținut în aplicarea prezentei directive, informații care, prin natura lor, intră sub incidența secretului profesional.(4) Dispozițiile alineatelor (2) și (3) nu împiedică publicarea unor informații de ordin general sau a unor studii care nu conțin indicații individuale cu privire la întreprinderi sau asociații de întreprinderi.Articolul 17În ceea ce privește evacuările în ape subterane transfrontaliere, autoritatea competentă a statului membru care intenționează să autorizeze aceste evacuări informează celelalte state membre interesate înainte de a elibera autorizația. La cererea unuia dintre statele membre interesate și înainte de eliberarea autorizației, au loc consultări la care poate participa și Comisia.Articolul 18Aplicarea măsurilor adoptate în temeiul prezentei directive nu poate duce, în nici un caz, la poluarea, directă sau indirectă, a apelor menționate la articolul 1.Articolul 19După caz, unul sau mai multe state membre pot stabili, individual sau împreună, măsuri mai stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă.Articolul 20Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei, revizuiește și, dacă este necesar, completează listele I și II, pe baza experienței acumulate, și, după caz, transferă anumite substanțe din lista II în lista I.Articolul 21(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de doi ani de la notificarea acesteia. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Cu toate acestea, această perioadă se prelungește la patru ani pentru Republica Elenă, sub rezerva aderării acesteia la 1 ianuarie 1981.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.(3) După punerea în aplicare de către un stat membru a actelor prevăzute la alineatul (1), dispozițiile Directivei 76/464/CEE cu privire la apele subterane nu se mai aplică în cazul statului membru respectiv.Articolul 22Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 17 decembrie 1979.Pentru ConsiliuPreședinteleS. Barrett[1] JO C 37, 14.2.1978, p. 3.[2] JO C 296, 11.12.1978, p. 35.[3] JO C 283, 27.11.1978, p. 39.[4] JO C 112, 20.12.1973, p. 3.[5] JO C 139, 13.6.1977, p. 3.[6] JO L 129, 18.5.1976, p. 23.--------------------------------------------------19791217ANEXĂLISTA I DE FAMILII ȘI GRUPE DE SUBSTANȚELista I conține substanțele individuale care aparțin familiilor și grupelor de substanțe enumerate mai jos, cu excepția celor considerate necorespunzătoare pentru lista I, având în vedere riscul scăzut de toxicitate, persistență și bioacumulare.Astfel de substanțe care, în ceea ce privește toxicitatea, persistența și bioacumularea, sunt adecvate pentru lista II trebuie incluse în lista II.1. compuși organohalogenați și substanțe care pot da naștere unor astfel de compuși în mediul acvatic;2. compuși organofosforici;3. compuși organostanici;4. substanțe cu proprietăți cancerigene, mutagene sau teratogene în sau prin intermediul mediului acvatic [1];5. mercur și compușii săi;6. cadmiu și compușii săi;7. uleiuri minerale și hidrocarburi;8. cianuri.LISTA II DE FAMILII ȘI GRUPE DE SUBSTANȚELista II conține substanțele individuale și categoriile de substanțe care aparțin familiilor și grupelor de substanțe enumerate mai jos și care ar putea avea efecte nocive asupra apelor subterane.1. Următoarele metaloide și metale și compușii acestora:1. zinc2. cupru3. nichel4. crom5. plumb6. seleniu7. arsenic8. antimoniu9. molibden10. titan11. staniu12. bariu13. beriliu14. bor15. uraniu16. vanadiu17. cobalt18. taliu19. telur20. argint2. Biocide și derivații acestora care nu apar în lista I.3. Substanțe care au un efect nociv asupra gustului și/sau a mirosului apelor subterane, precum și compușii care pot da naștere unor astfel de substanțe în apă, făcându-le improprii pentru consumul uman.4. Compuși organici toxici sau persistenți ai siliconului și substanțe care pot da naștere unor astfel de compuși în apă, cu excepția celor inofensivi din punct de vedere biologic sau care se transformă rapid în substanțe inofensive în apă.5. Compuși anorganici ai fosforului și fosfor elementar.6. Fluoruri.7. Amoniac și nitriți.[1] Dacă anumite substanțe din lista II sunt cancerigene, mutagene sau teratogene, acestea sunt incluse în categoria 4 din această listă.--------------------------------------------------