title: Directiva 2011/2/UE a Comisiei din 7 ianuarie 2011 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii miclobutanilului ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               8.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 5/7

         DIRECTIVA 2011/2/UE A COMISIEI
   din 7 ianuarie 2011
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii miclobutanilului ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele detaliate de punere în aplicare a fazei a treia din programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă de substanțe active care trebuie evaluate în vederea eventualei lor includeri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă include miclobutanilul.

               (2)

               În conformitate cu articolul 11e din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, notificatorul și-a retras sprijinul privind includerea substanței active respective în anexa I la Directiva 91/414/CEE în termen de două luni de la primirea proiectului de raport de evaluare. În consecință, Decizia 2008/934/CE a Comisiei din 5 decembrie 2008 privind neincluderea anumitor substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului, precum și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe (4) a fost adoptată privind neincluderea miclobutanilului.

               (3)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, notificatorul inițial (denumit în continuare „solicitantul”) a transmis o nouă cerere solicitând aplicarea procedurii accelerate prevăzute la articolele 14-19 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (5).

               (4)

               Cererea a fost transmisă Belgiei, care fusese desemnată stat membru raportor prin Regulamentul (CE) nr. 451/2000. Perioada de timp pentru procedura accelerată a fost respectată. Specificațiile substanței active și utilizările indicate sunt identice cu cele care au făcut obiectul Deciziei 2008/934/CE. Cererea respectivă respectă, de asemenea, cerințele de fond și de procedură restante menționate la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008.

               (5)

               Belgia a evaluat datele suplimentare transmise de solicitant și a pregătit un raport suplimentar. Raportul respectiv a fost comunicat Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”) și Comisiei, la data de 22 octombrie 2009. Autoritatea a comunicat raportul suplimentar celorlalte state membre și solicitantului pentru observații, pe care le-a transmis Comisiei. În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 și la solicitarea Comisiei, autoritatea a prezentat Comisiei, la data de 11 iulie 2010, concluziile la care a ajuns cu privire la miclobutanil (6). Proiectul de raport de evaluare, raportul suplimentar și concluzia autorității au fost reexaminate de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la data de 23 noiembrie 2010 sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind miclobutanilul.

               (6)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin miclobutanil pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de reexaminare al Comisiei. Prin urmare, este necesar să se includă miclobutanilul în anexa I, pentru a garanta că, în toate statele membre, autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă pot fi acordate în conformitate cu dispozițiile directivei respective.

               (7)

               Fără a aduce atingere acestei concluzii, este necesar să se obțină informații suplimentare privind anumite aspecte specifice. Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE prevede că includerea unei substanțe în anexa I poate fi supusă anumitor condiții. Prin urmare, este necesar să i se ceară solicitantului transmiterea de informații suplimentare privind reziduurile de miclobutanil și metaboliții săi în următoarele perioade de vegetație, precum și informații care să confirme că datele disponibile privind reziduurile se referă la toate componentele definiției reziduurilor.

               (8)

               Înainte de includerea unei substanțe active în anexa I ar trebui acordat un termen rezonabil pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din această includere.

               (9)

               Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute în Directiva 91/414/CEE ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de un termen de șase luni de la includere pentru a reexamina autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin miclobutanil, în scopul de a garanta respectarea dispozițiilor Directivei 91/414/CEE, în special articolul 13, precum și a condițiilor relevante prevăzute în anexa I. După caz, statele membre ar trebui să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să fie acordat un termen mai lung pentru transmiterea și evaluarea dosarului complet, prevăzut la anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme menționate în Directiva 91/414/CEE.

               (10)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a primei etape a programului de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (7) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Prin urmare, pentru a se evita noi dificultăți, este necesară clarificarea obligațiilor statelor membre, în special a obligației de a verifica dacă titularul unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva respectivă. Această clarificare nu impune însă obligații noi statelor membre sau titularilor de autorizații în raport cu directivele de modificare a anexei I adoptate până în prezent.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (12)

               Decizia 2008/934/CE prevede neincluderea miclobutanilului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță până la 31 decembrie 2011. Este necesar să se elimine rândul referitor la miclobutanil din anexa la decizia respectivă.

               (13)

               Prin urmare, Decizia 2008/934/CE ar trebui modificată în consecință.

               (14)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Rândul referitor la miclobutanil din anexa la Decizia 2008/934/CE se elimină.
   Articolul 3
   Statele membre adoptă și publică, până la 30 noiembrie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 decembrie 2011.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   (1)   Atunci când este necesar, statele membre modifică sau retrag, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin miclobutanil ca substanță activă până la 30 noiembrie 2011.
   Până la această dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile referitoare la miclobutanil din anexa I la directiva respectivă, cu excepția celor din partea B a rubricii corespunzătoare acestei substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din aceasta.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de protecție a plantelor autorizat care conține miclobutanil fie ca substanță activă unică, fie ca una dintre substanțele active cuprinse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 mai 2011 cel târziu, statele membre reevaluează produsul în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la respectiva directivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la respectiva directivă cu privire la miclobutanil. Pe baza respectivei evaluări, statele membre determină dacă produsul îndeplinește condițiile stabilite la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acelei determinări, statele membre:

               (a)

               în cazul unui produs care conține miclobutanil ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, atunci când este necesar, până la 31 mai 2015 cel târziu; sau

               (b)

               în cazul unui produs care conține miclobutanil ca una dintr-o serie de substanțe active, modifică sau retrag autorizația, atunci când este necesar, până la 31 mai 2015 sau până la data stabilită pentru o astfel de modificare sau de retragere în directiva sau directivele respective care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, dacă ultima dată este ulterioară celei dintâi.

         Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare la data de 1 iunie 2011.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 ianuarie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23.

      (4)  JO L 333, 11.12.2008, p. 11.

      (5)  JO L 15, 18.1.2008, p. 5.

      (6)  Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance myclobutanil (Concluzia reexaminării inter pares a riscului utilizării ca pesticid a substanței active miclobutanil). EFSA Journal 2010 8(10) 1682 [83pp]. doi: 10.2903/jefsa.2010.1682 Document disponibil la adresa: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm

      (7)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      ANEXĂ
      La sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE se adaugă următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Intrare în vigoare

                     Expirarea includerii

                     Dispoziții specifice

                     „324

                     Miclobutanil
                     Nr. CAS: 88671-89-0
                     Nr. CIPAC: 442

                        (RS)-2-(4-clorofenil)-2-(1H-1,2,4-triazol-1-ilmetil)hexanenitril

                     ≥ 925 g/kg
                     Impuritatea 1-metilpirolidin-2-onei din materialul tehnic nu poate depăși 1 g/kg

                     1 iunie 2011

                     31 mai 2021

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca fungicid.
                     PARTEA B
                     Pentru aplicarea principiilor uniforme din anexa VI se iau în considerare concluziile din raportul de reexaminare a miclobutanilului, în special cele din apendicele I și II, astfel cum au fost finalizate de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 23 noiembrie 2010.
                     În cursul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită siguranței operatorilor și să se asigure că în condițiile de utilizare este prevăzută, după caz, folosirea unor echipamente adecvate de protecție individuală.
                     Condițiile de utilizare includ măsuri de diminuare a riscului, atunci când este necesar.
                     Statele membre în cauză solicită transmiterea de informații de confirmare privind reziduurile de miclobutanil și metaboliții săi în următoarele perioade de vegetație, precum și informații care să confirme că datele disponibile privind reziduurile se referă la toate componentele definiției reziduurilor.
                     Statele membre în cauză se asigură că solicitantul transmite aceste informații de confirmare Comisiei până la 31 ianuarie 2013.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de reexaminare.


title: Directiva Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora

text:
               13/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               41

         31970L0156

               L 042/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 6 februarie 1970
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora
   (70/156/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   întrucât în fiecare stat membru autovehiculele destinate transportului de marfă sau de persoane trebuie să îndeplinească anumite cerințe tehnice obligatorii; întrucât asemenea cerințe diferă de la un stat membru la altul și, în consecință, îngreunează comerțul în cadrul Comunității Economice Europene;
   întrucât asemenea obstacole în calea stabilirii și a funcționării eficiente a pieței comune pot fi reduse și chiar eliminate dacă toate statele membre adoptă aceleași cerințe, fie în completarea, fie în locul legilor lor în vigoare;
   întrucât este practica obișnuită a statelor membre de a verifica dacă vehiculele se încadrează în normele tehnice corespunzătoare înainte de a fi comercializate; întrucât această verificare se efectuează pe tipuri de vehicule;
   întrucât cerințele tehnice armonizate aplicabile tuturor componentelor individuale și tuturor caracteristicilor individuale ale unui vehicul ar trebui specificate în directive individuale;
   întrucât la nivelul Comunității este necesar să se introducă o nouă procedură comunitară de omologare de tip pentru fiecare tip de vehicul, pentru ca încadrarea în cerințele de mai sus să poată fi verificată și pentru ca fiecare stat membru să poată recunoaște verificările efectuate de către celelalte state membre;
   întrucât procedura menționată trebuie să dea fiecărui stat membru posibilitatea de a evalua dacă un tip de vehicul a fost supus verificărilor prevăzute în directivele individuale și consemnate într-un certificat de omologare de tip; întrucât procedura menționată trebuie să le dea producătorilor posibilitatea de a completa un certificat de conformitate pentru toate vehiculele care sunt în conformitate cu tipurile omologate; întrucât un vehicul însoțit de un asemenea certificat trebuie considerat de către toate statele membre ca fiind conform legislației lor; întrucât fiecare stat membru ar trebui să informeze celelalte state membre cu privire la constatările sale prin trimiterea unei copii a certificatului de omologare de tip, certificat întocmit pentru fiecare tip de vehicul care a fost omologat;
   întrucât, ca o măsură provizorie, trebuie să fie posibilă acordarea omologării de tip pe baza cerințelor comunitare, pe măsură ce directivele individuale care se referă la diferitele componente și caracteristici ale autovehiculelor intră în vigoare, timp în care rămân aplicabile cerințele naționale cu privire la componentele și caracteristicile care nu sunt prevăzute de directivele menționate;
   întrucât, fără a aduce atingere articolelor 169 și 170 din tratat, se recomandă ca în contextul cadrului de cooperare între autoritățile competente existente ale statelor membre să se redacteze dispoziții pentru a ajuta la rezolvarea disputelor de natură tehnică cu privire la conformitatea modelelor din fabricația de serie cu un anumit tip omologat;
   întrucât un vehicul poate fi în conformitate cu un tip omologat, dar poate avea totuși anumite caracteristici care constituie pericole potențiale pentru siguranța rutieră; întrucât este recomandabil să se elaboreze o procedură adecvată pentru a preveni asemenea pericole;
   întrucât progresul tehnic necesită adaptarea promptă a cerințelor tehnice, specificate în directivele individuale; întrucât, pentru a facilita punerea în aplicare a măsurilor necesare în acest scop, ar trebui prevăzută o procedură pentru stabilirea cooperării strânse între statele membre și Comisia din cadrul Comitetului de adaptare la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea obstacolelor tehnice din comerțul din sectorul autovehiculelor,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   DEFINIȚII
   Articolul 1
   În sensul prezentei directive, „vehicul” reprezintă orice autovehicul destinat circulației rutiere, cu sau fără caroserie, având cel puțin patru roți și o viteză maximă constructivă de peste 25 km/h, precum și remorcile sale, cu excepția vehiculelor care rulează pe șine și a tractoarelor și utilajelor agricole.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „omologare națională de tip” reprezintă procedura administrativă cunoscută sub denumirea de:

                           —

                           „agréation par type” și „aanneming” în legislația belgiană;

                           —

                           „allgemeine Betriebserlaubnis” în legislația germană;

                           —

                           „réception par type” în legislația franceză;

                           —

                           „omologazione” sau „approvazione del tipo” în legislația italiană;

                           —

                           „agréation” în legislația luxemburgheză;

                           —

                           „typegoedkeuring” în legislația olandeză;

               (b)

               „omologare CEE de tip” reprezintă procedura prin care un stat membru certifică faptul că un tip de vehicul corespunde cerințelor tehnice din directivele individuale și verificărilor din certificatul de omologare CEE de tip, al cărui model este prezentat în anexa II.

         CAPITOLUL II
   Omologarea CEE de tip
   Articolul 3
   Cererile pentru omologarea CEE de tip trebuie trimise de către constructor sau de către reprezentantul său autorizat către un stat membru. O cerere este însoțită de o fișă descriptivă al cărei model este prezentat în anexa I și de documentele la care se face referire în prezenta directivă. O cerere privind un singur tip de vehicul nu poate fi adresată decât unui singur stat.
   Articolul 4
   (1)   Fiecare stat membru aprobă toate tipurile de vehicule care îndeplinesc următoarele condiții:

               (a)

               tipul de vehicul trebuie să se conformeze datelor prevăzute în formularul descriptiv;

               (b)

               tipul de vehicul trebuie să corespundă verificărilor enumerate în modelul certificatului de omologare de tip, menționat la articolul 2 litera (b).

         (2)   Statul membru care a acordat omologarea de tip ia măsurile necesare pentru a verifica, în măsura în care este necesar și, dacă este nevoie, în cooperare cu autoritățile competente ale celorlalte state membre, conformitatea modelelor de serie cu prototipul omologat. Asemenea verificări trebuie limitate la verificări la fața locului.
   Fiecare stat membru completează toate secțiunile unui certificat de omologare de tip pentru fiecare tip de vehicul pe care îl omologhează.
   Articolul 5
   (1)   Autoritățile competente din cadrul fiecărui stat membru trebuie să trimită în termen de o lună autorităților competente din celelalte state membre, o copie a formularului descriptiv și a certificatului de omologare pentru fiecare tip de vehicul pe care îl omologhează sau refuză să îl omologheze.
   (2)   Producătorul sau reprezentantul său autorizat din țara de înmatriculare completează un certificat de conformitate, al cărui model este prezentat în anexa III, pentru fiecare vehicul fabricat în conformitate cu prototipul omologat.
   (3)   Statele membre pot totuși, în scopuri fiscale sau în vederea completării documentației de înmatriculare, să ceară ca anumite detalii care nu sunt menționate în anexa III să fie prezentate în certificatul de conformitate, cu condiția ca aceste detalii să fie prezentate în mod clar și explicit în formularul descriptiv sau să poată fi obținute printr-un calcul direct.
   Articolul 6
   (1)   Statul membru care a acordat omologarea CEE de tip trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că este informat asupra oricărei încetări a producției și asupra oricărei schimbări în datele care apar în formularul descriptiv.
   (2)   Dacă statul respectiv consideră că o asemenea schimbare nu necesită o modificare a certificatului de omologare de tip existent sau elaborarea unui nou certificat, autoritățile competente ale statului informează producătorul și trimit autorităților competente ale celorlalte state membre, în tranșe periodice, copii ale modificărilor aduse formularelor descriptive care au fost deja distribuite.
   (3)   Dacă statul în cauză consideră că o modificare adusă unei fișe descriptive necesită verificări sau încercări și că este necesar să se modifice în consecință certificatul existent de omologare de tip, sau este nevoie să se elaboreze unul nou, autoritățile competente din statul respectiv informează constructorul în acest sens și, în termen de o lună după ce au fost întocmite noile documente, le trimit autorităților competente din celelalte state membre.
   (4)   Dacă un certificat de omologare de tip este modificat sau înlocuit sau nu mai este valabil deoarece tipul la care se referă a fost scos din producție, autoritățile competente ale statului membru care a acordat certificatul în cauză comunică în termen de o lună autorităților competente ale celorlalte state membre numărul de serie al ultimului vehicul produs în conformitate cu certificatul vechi și, dacă este cazul, numărul de serie al primului vehicul produs în conformitate cu certificatul nou sau modificat.
   Articolul 7
   (1)   Nici un stat membru nu poate refuza înmatricularea, vânzarea, introducerea în circulație sau utilizarea oricărui vehicul nou din motive legate de construcția sau funcționarea sa, dacă acel vehicul este însoțit de un certificat de conformitate.
   (2)   Cu toate acestea, un asemenea certificat nu împiedică un stat membru să ia asemenea măsuri în raport cu vehiculele care nu sunt în conformitate cu prototipul omologat.
   Lipsa de conformitate cu prototipul omologat apare atunci când există abateri de la datele din formularul descriptiv și când aceste abateri nu au fost autorizate în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) sau (3) de către statul membru care a acordat omologarea de tip. Se consideră că un vehicul nu se abate de la tipul omologat când sunt permise anumite toleranțe prin directive individuale și aceste toleranțe sunt respectate.
   Articolul 8
   (1)   Dacă statul membru care a acordat omologarea CEE de tip constată că un număr de vehicule însoțite de un certificat de conformitate nu se conformează tipului care a fost omologat, acesta adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că modelele de serie se conformează tipului omologat. Autoritățile competente ale statului în cauză informează autoritățile celorlalte state membre asupra măsurilor luate, care pot duce, dacă este necesar, chiar la retragerea omologării CEE de tip.
   Autoritățile menționate adoptă măsuri similare, dacă sunt informate de către autoritățile competente ale altui stat membru asupra unei asemenea lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente ale statelor membre se informează reciproc în termen de o lună în legătură cu retragerea oricărei omologări de tip CEE și cu motivele care au determinat o asemenea decizie.
   (3)   Dacă statul membru care a acordat omologarea CEE de tip pune la îndoială nerespectarea conformității care i-a fost comunicată, statele membre implicate trebuie să ajungă la o înțelegere care să aplaneze diferendul.
   Comisia trebuie să fie informată și trebuie, atunci când este necesar, să organizeze consultări în vederea ajungerii la o înțelegere.
   Articolul 9
   Dacă un stat membru constată că vehiculele de un anume tip reprezintă un pericol pentru siguranța rutieră, deși sunt însoțite de un certificat de conformitate adecvat, atunci acel stat poate, pe o perioada maximă de șase luni, să refuze să înregistreze asemenea vehicule sau să interzică vânzarea, introducerea în circulație sau utilizarea acestora pe teritoriul său. Acest stat membru informează imediat celelalte state membre și Comisia, precizând și motivele pe care se bazează decizia.
   CAPITOLUL III
   Dispoziții tranzitorii
   Articolul 10
   (1)   Din momentul intrării în vigoare a prezentei directive și pe măsură ce directivele individuale necesare pentru acordarea omologării CEE de tip devin aplicabile:

               —

               omologarea națională de tip se bazează pe cerințele tehnice armonizate în locul cerințelor naționale corespunzătoare, dacă solicitantul cere acest lucru;

               —

               la cererea făcută de către un producător sau de către reprezentatul său autorizat și la înaintarea spre aprobare a formularului descriptiv prevăzut la articolul 3, statul membru respectiv completează secțiunile certificatului de omologare la care se face referire la articolul 2 litera (b). O copie a acestui certificat este remisă solicitantului. Celelalte state membre cărora li se solicită omologarea națională de tip a aceluiași tip de vehicul acceptă această copie ca dovadă că verificările necesare au fost efectuate.

         (2)   Dispozițiile de la alineatul (1) din prezentul articol se abrogă în momentul în care toate cerințele necesare pentru acordarea omologării CEE de tip sunt aplicabile.
   CAPITOLUL IV
   Dispoziții generale și finale
   Articolul 11
   Orice schimbări necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a:

               —

               anexelor I, II și III ale prezentei directive sau

               —

               dispozițiilor cuprinse în directivele individuale la care se face referire în anexa II și specificate în fiecare din directivele menționate,

         trebuie adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13.
   Articolul 12
   (1)   Se constituie Comitetul pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului în sectorul autovehiculelor, denumit în continuare „Comitetul”, constituit din reprezentanți ai fiecărui stat membru și prezidat de un reprezentant al Comisiei.
   (2)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
   Articolul 13
   (1)   Dacă trebuie urmată procedura prevăzută în prezentul articol, Comitetul este sesizat de președinte, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă Comitetului un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul se adoptă cu o majoritate de 12 voturi, voturile statelor membre fiind ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile avute în vedere, dacă acestea sunt conforme cu avizul Comitetului.

                           (b)

                           Cu toate acestea, dacă măsurile avute în vedere nu sunt conforme cu avizul Comitetului sau dacă nu este adoptat nici un aviz, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere în legătură cu măsurile ce urmează a fi adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.

                           (c)

                           Dacă, într-un termen de trei luni de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie.

         Articolul 14
   Toate deciziile luate în temeiul dispozițiilor adoptate prin punerea în aplicare a prezentei directive și prin care se refuză sau se retrage omologarea de tip sau se refuză înregistrarea, vânzarea sau introducerea în circulație trebuie să prezinte în detaliu motivele pe care se bazează. O decizie este adusă la cunoștința părții implicate, care, în același timp, trebuie informată cu privire la căile de atac disponibile conform legislației în vigoare și cu privire la termenele disponibile pentru astfel de acțiuni.
   Articolul 15
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea sa și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Statele membre se asigură că textul principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă este comunicat Comisiei.
   Articolul 16
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 6 februarie 1970.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. HARMEL

      (1)  JO C 160, 18.12.1969, p. 7

      (2)  JO C 48, 16.4.1969, p. 14.
   ANEXA I
   MODEL DE FIȘĂ DESCRIPTIVĂ (a)
   0.   GENERALITĂȚI
   0.1.   Marca (numele comercial)
   0.2.   Tipul și denumirea comercială (se menționează orice variante)
   0.3.   Construcția
   0.4.   Categoria vehiculului (b)
   0.5.   Numele și adresa producătorului
   0.6.   Numele și adresa reprezentantului legal al producătorului, dacă există
   Amplasarea plăcuțelor reglementare și a inscripțiilor și metodei de fixare
   0.7.1.   pe șasiu
   0.7.2.   pe caroserie
   0.7.3.   pe motor
   0.8.   Numerele de serie ale șasiului de acest tip încep cu nr. …
   1.   CARACTERISTICI GENERALE DE CONSTRUCȚIE ALE AUTOVEHICULULUI
   (se anexeazã fotografii ¾ față și ¾ spate ale autovehiculului)
   (se anexează schema dimensiunilor întregului autovehicul)
   Numărul de axe și de roți (dacă există, numărul de șenile sau de caneluri ale pneurilor)
   1.1.1.   Numărul de axe cu pneuri jumelate dacă există
   1.2.   Roțile motoare (numărul, poziția, cuplajul cu celelalte axe)
   1.3.   Șasiul, dacă există, (schemă de ansamblu)
   1.4.   Materialul utilizat pentru lonjeroane (c)
   1.5.   Poziția și așezarea motorului
   1.6.   Postul de conducere (avansat, semiavansat sau normal)
   2.   MASE ȘI DIMENSIUNI (d) (în mm și kg)
   Ampatament (complet încărcat) (e)
   2.1.1.   În cazul semiremorcilor: distanța dintre axul pivotului dispozitivului de cuplare și cea mai avansată axă din spate
   În cazul autovehiculelor tractoare:
   2.2.1.   Avansul dispozitivului de cuplare (maxim și minim) (f)
   2.2.2.   Înălțimea maximă a dispozitivului de cuplare (standardizată) (g)
   Distanța dintre spatele cabinei și axa din spate
   2.2.3.1.   Distanța dintre spatele cabinei și axa (axele) din spate (în cazul unui șasiu cu cabină)
   2.2.3.2.   Distanța dintre extremitatea spate a volanului și axa (axele) din spate (în cazul unui șasiu gol)
   2.3.   Ecartamentul fiecărei axe (h)
   2.4.   Dimensiunile maxime ale vehiculului (globale) (i)

   Masa șasiului gol (fără cabină, lichid de răcire, uleiuri, carburant, roată de rezervă, unelte sau conducător auto)
   2.5.1.   Distribuția acestei mase pe axe
   Masa vehiculului cu caroserie în stare de funcționare, sau masa șasiului cu cabină dacă producătorul nu instalează caroseria (inclusiv lichid de răcire, lubrifianți, carburant, unelte, roată de rezervă și conducător auto) (p)
   2.6.1.   Distribuția acestei mase pe axe (distribuția pe axe și masa transmisă pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)
   Masa maximă autorizată declarată de către producător
   2.7.1.   Distribuția acestei mase pe axe (distribuția pe axe și masa transmisă pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)
   2.8.   Masa maximă admisă pe fiecare axă declarată de către producător (distribuția pe axe și sarcina transmisă pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)
   2.9.   Dacă vehiculul este folosit ca vehicul tractor, masa totală admisibilă a autotrenului rutier declarată de producător (și, acolo unde este cazul, masa maximă admisibilă a remorcii)
   2.10.   Sarcina verticală maximă pe dispozitivul de cuplare (pe cârlig sau pe sistemul special de pe dispozitivul de cuplare în trei puncte)
   2.11.   Calea de rulare
   2.12.   Raportul puterea maximă a motorului/masa totală (în CP/kg) și capacitatea de pornire în rampă
   3.   MOTORUL (q)
   3.1.   Producătorul
   Pentru motoarele cu ardere internă
   3.2.1.   Denumirea
   3.2.2.   Tipul (aprindere prin scânteie, aprindere prin comprimare etc.), ciclul
   3.2.3.   Numărul și aranjarea cilindrilor
   3.2.4.   Alezajul, cursa și capacitatea cilindrilor
   3.2.5.   Puterea maximă la … în rpm (se specifică standardul utilizat)
   3.2.6.   Momentul maxim la … în rpm (se specifică același standard)
   3.2.7.   Carburantul folosit în mod normal
   3.2.8.   Rezervorul de carburant (capacitate și poziție)
   3.2.9.   Rezervorul auxiliar de carburant (capacitate și poziție)
   3.2.10.   Sistemul de alimentare cu carburant (tip)
   3.2.11.   Compresorul de supraalimentare, dacă există (tip, comandă, presiune de supraalimentare)
   3.2.12.   Regulatorul, dacă există (principii de funcționare)
   3.2.13.   Sistemul electric (tensiune, bornă cu masa pozitivă sau negativă)
   3.2.14.   Generatorul (tip și putere nominală)
   3.2.15.   Sistemul de aprindere (tip de echipament, tipul de reglaj al avansului)
   3.2.16.   Protecție contra perturbațiilor (descriere)
   3.2.17.   Sistemul de răcire (aer, apă)
   3.2.18.   Nivelul de zgomot
   3.2.19.   Sistemul de eșapament (schemă)
   3.2.20.   Măsurile de prevenire a poluării aerului
   Pentru motoarele electrice:
   3.3.1.   Tipul motorului (serie, bobinaj)
   3.3.2.   Randamentul orar maxim și tensiunea de funcționare
   3.3.3.   Acumulator pentru tracțiunea electrică (numărul de celule, masa, capacitatea în amperi pe oră și poziția)
   3.4.   Pentru motoare altele decât cele electrice sau cele cu ardere internă (particularități privind componentele unor asemenea motoare)
   4.   TRANSMISIA (r) (schema transmisiei plus desenul)
   4.1.   Tipul (mecanică, hidraulică, electrică etc.)
   Ambreiajul (tip)
   4.2.1.   Masa ambreiajului
   Cutia de viteze (tip, priză directă, tip de comandă)
   4.3.1.   Masa cutiei de viteze
   4.4.   Transmisia de la motor la cutia de viteze, la axă (axe), la cutia de transfer, dacă există, sau la angrenajul intermediar, dacă există
   4.5.   Raportul de transmisie cu sau fără cutia de transfer

   4.6.   Viteza vehiculului obținută la o turație a motorului de 1000/minut cu anvelopele aflate în condiții normale de exploatare (circumferința anvelopelor sub sarcină este … m) (s)

   4.7.   Viteza maximă a vehiculului în ultima treaptă (în km/h) (s)
   4.8.   Tracțiunea (și transmiterea forțelor de frânare)
   4.9.   Vitezometrul
   4.10.   Tahograful, dacă există (producătorul și tipul)
   4.11.   Dispozitivul pentru blocarea diferențialului, dacă există
   5.   AXELE
   (Se anexează o schemă a dimensiunilor a fiecărei axe, împreună cu o declarație privind materialele utilizate și, opțional, marca și tipul)
   6.   SISTEMUL DE SUSPENSIE (schemă de ansamblu a poziționării suspensiilor)
   6.1.   Anvelope aflate în condiții normale de exploatare (dimensiuni și caracteristici)
   6.2.   Tipul și configurarea suspensiilor pentru fiecare axă sau roată
   6.3.   Caracteristicile elementelor elastice ale suspensiei (model, caracteristici ale materialelor și dimensiuni)
   6.4.   Bare stabilizatoare (t)
   6.5.   Amortizoare (t)
   7.   SISTEMUL DE DIRECȚIE (schemă)
   7.1.   Tipul de mecanism și transmisia la roți, metoda de asistență, dacă există (metoda și diagrama de funcționare și tipul, dacă există) și efortul de virare aplicat asupra volanului
   Unghiul maxim de viraj al roților:
   7.2.1.   Către dreapta … (grade): numărul de rotații ale volanului …
   7.2.2.   Către stânga … (grade): numărul de rotații ale volanului …
   Diametrul minim de viraj (u):
   7.3.1.   către dreapta
   7.3.2.   către stânga
   8.   SISTEMUL DE FRÂNARE (schema de ansamblu și schema funcțională) (v)
   8.1.   Sistem de frânare de serviciu
   8.2.   Sistem de frânare de siguranță
   8.3.   Sistem de frânare de staționare
   8.4.   Sisteme suplimentare de frânare, dacă există (inclusiv dispozitivul de încetinire)
   8.5.   Sistem de frânare automată, care funcționează în cazul ruperii legăturii dintre autovehiculul tractor și semiremorcă
   8.6.   Calcularea sistemului de frânare: determinarea raportului dintre suma forțelor de frânare la circumferința roților și forța aplicată dispozitivului de acționare al frânei
   8.7.   Surse exterioare de energie, dacă există (caracteristici, capacitatea rezervoarelor de energie, presiunea maximă și cea minimă, manometrul și dispozitivul de la bord care indică scăderea excesivă a presiunii, rezervoare de vid și supapă de admisie, compresoare de alimentare, încadrarea în dispozițiile cu privire la rezervoarele sub presiune)
   Vehiculele destinate tractării remorcilor
   8.8.1.   Dispozitivul de frânare a remorcii
   8.8.2.   Racordurile, cuplajele, dispozitivele de siguranță
   9.   CAROSERIA (schema dimensiunilor de ansamblu a interiorului și a exteriorului)
   9.1.   Tipul de caroserie
   9.2.   Materialele utilizate și metoda de construcție
   9.3.   Portierele (număr, dimensiuni, direcția de deschidere, încuietori și balamale)
   9.4.   Câmpul vizual
   Parbrizul și alte geamuri (număr și poziție, materiale utilizate)
   9.5.1.   Unghiul de înclinare a parbrizului
   9.6.   Dispozitivul de ștergere a parbrizului
   9.7.   Dispozitivul de spălare a parbrizului
   9.8.   Dejivrajul
   9.9.   Oglinzile retrovizoare
   Dotări interioare:
   9.10.1.   Protecția interioară a ocupanților
   9.10.2.   Poziționarea și identificarea dispozitivelor de comandă și de control
   9.10.3.   Scaunele (număr, poziție, caracteristici)
   9.11.   Dotări exterioare
   9.12.   Centuri de siguranță și alte dispozitive de retenție (număr și poziție)
   9.13.   Dispozitive de ancorare a centurilor de siguranță (număr și poziție)
   9.14.   Spațiul pentru montarea plăcuțelor de înmatriculare
   9.15.   Dispozitivele de protecție dorsală
   10.   DISPOZITIVE DE ILUMINARE ȘI DE SEMNALIZARE LUMINOASA
   (scheme exterioare ale vehiculului care prezintă dimensiunile și poziția suprafețelor luminoase ale tuturor dispozitivelor; culoarea luminilor)
   Dispozitive obligatorii
   10.1.1.   Luminile de întâlnire
   10.1.2.   Luminile de drum
   10.1.3.   Luminile de poziție față
   10.1.4.   Luminile de semnalizare direcție
   10.1.5.   Luminile de poziție spate
   10.1.6.   Luminile de stop
   10.1.7.   Luminile plăcii de înmatriculare din spate
   10.1.8.   Catadioptrii spate de culoare roșie
   10.1.9.   Catadioptrii față ai remorcilor
   Dispozitive opționale
   10.2.1.   Lumini de ceață
   10.2.2.   Lumini de parcare
   10.2.3.   Lumini de marșarier
   10.2.4.   Lumini de poziție față ale remorcilor
   10.2.5.   Catadioptrii laterali de culoare galbenă
   10.3.   Dispozitive suplimentare pentru vehicule speciale
   11.   LEGĂTURILE DINTRE VEHICULELE TRACTOARE ȘI REMORCI SAU SEMIREMORCI
   12.   DIVERSE
   Avertizoare acustice
   12.1.1.   Normale
   12.1.2.   Speciale
   12.2.   Dispoziții speciale privind vehiculele de transport în comun
   12.3.   Dispoziții speciale privind taxiurile
   12.4.   Dispoziții speciale privind vehiculele de transport marfă
   12.5.   Dispozitive care împiedică utilizarea neautorizată a vehiculului
   12.6.   Cârligul de remorcare
   12.7.   Cala de sprijin a remorcii
   12.8.   Dispozitive de semnalizare a avariilor
   NOTE
   Pentru fiecare dispozitiv pentru care trebuie anexate desene sau fotografii este necesar să se prezinte numerele documentelor anexate corespunzătoare.

               (a)

               Pentru fiecare componentă omologată, descrierea poate fi înlocuită de o referire la acea omologare. În același mod, o componentă nu trebuie descrisă dacă construcția sa reiese în mod clar din diagramele sau schițele anexate formularului.

               (b)

               Clasificarea în conformitate cu următoarele categorii internaționale:

                           1.

                              Categoria M: autovehicule destinate transportului de persoane, care au cel puțin patru roți sau au trei roți când masa totală depășește o tonă.

                                       —

                                          Categoria M
                                          1: vehicule destinate transportului de persoane și care nu au mai mult de 8 locuri pe scaune în plus față de locul conducătorului auto.

                                       —

                                          Categoria M
                                          2: vehicule destinate transportului de persoane care au mai mult de 8 locuri pe scaune în plus față de locul conducătorului auto și o masă totală care nu depășește 5 tone.

                                       —

                                          Categoria M
                                          3: vehicule destinate transportului de persoane care au mai mult de 8 locuri pe scaune în plus față de cel al conducătorului auto și o masă totală care depășește 5 tone.

                           2.

                              Categoria N: autovehicule destinate transportului de marfă și care au cel puțin patru roți sau au trei roți când masa totală depășește o tonă.

                                       —

                                          Categoria N
                                          1: vehicule destinate transportului de marfă și care au o masă totală care nu depășește 3,5 tone.

                                       —

                                          Categoria N
                                          2: vehicule destinate transportului de marfă și care au o masă totală care depășește 3,5 tone, dar care nu depășește 12 tone.

                                       —

                                          Categoria N
                                          3: vehicule destinate transportului transportul de marfă și care au o masă totală care depășește 12 tone.

                           3.

                              Categoria O: remorci (inclusiv semiremorci)

                                       —

                                          Categoria O
                                          1: remorci cu o masă maximă care nu depășește 0,75 tone.

                                       —

                                          Categoria O
                                          2: remorci cu o masă maximă care depășește 0,75 tone, dar nu depășește 3,5 tone.

                                       —

                                          Categoria O
                                          3: remorci cu o masă maximă care depășește 3,5 tone, dar nu depășește 10 tone.

                                       —

                                          Categoria O
                                          4: remorci cu o masă maximă care depășește 10 tone.

               (c)

               Dacă este posibil, numele standardului european. Dacă este cazul, se prezintă:

                           —

                           descrierea materialului,

                           —

                           punctul de cedare,

                           —

                           rezistența la rupere,

                           —

                           alungirea (în procente),

                           —

                           duritatea Brinell.

               (d)

               În cazul unui model cu o cabină normală și în cazul altuia cu o cabină cu cușetă, trebuie declarate ambele mase și ambele dimensiuni.

               (e)

               Proiect de recomandare ISO 586 (1), termenul nr. 2.

               (f)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 33.

               (g)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 35.

               (h)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 1.

               (i)

               Dacă vehiculul supus omologării de tip nu are caroserie, dimensiunile maxime și minime declarate de către producător urmează a fi înscrise în cea de-a doua coloană, iar cea de-a treia rămâne necompletată.

               (j)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 9.

               (k)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 12.

               (l)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 13.

               (m)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 18.

               (n)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 19.

               (o)

               Proiect de recomandare ISO 586, termenul nr. 7.

               (p)

               Greutatea conducătorului auto este evaluată la 75 kg.

               (q)

               Dacă motorul nu are pistoane alternative, trebuie făcută o descriere generală.

               (r)

               Detaliile specificate trebuie prezentate pentru oricare variantă propusă.

               (s)

               Este permisă o toleranță de 5 %.

               (t)

               Se declară doar dacă este cazul.

               (u)

               Proiect de Recomandare ISO 586, termenul nr. 27.

               (v)

               Următoarele detalii trebuie prezentate pentru fiecare sistem de frânare:

                           —

                           tipul și caracteristicile frânelor (schema dimensiunilor) (cu tambure sau discuri, roțile de frânare, legăturile cu roțile de frânare, garniturile de frâna, proprietățile lor și suprafețele lor active, raza tamburelor, a saboților sau a discurilor, masa tamburelor, dispozitivele de reglare);

                           —

                           transmisia și comanda (schemă) (construcție, reglaj, raportul pârghiilor, accesul la dispozitivele de comandă și poziția lor, dispozitivul de comandă cu clichet în cazul unei transmisii mecanice, caracteristicile părților principale ale sistemului de transmisie, cilindrii și pistoanele de comandă, cilindrii de frână).

      (1)  Doc ISO/TC 22 (Secretariat 133) 328 – ianuarie 1963.
   ANEXA II
   CERTIFICAT DE OMOLOGARE CEE DE TIP
   A.   GENERALITĂȚI
   Certificatul de omologare emis conform omologării CEE de tip trebuie completat după cum urmează:

               1.

               Se completează secțiunile relevante ale certificatului de omologare, prezentate la litera B din prezenta anexă, pe baza datelor corespunzătoare din formularul descriptiv, după verificarea acestor date.

               2.

               Se introduc una sau mai multe din abrevierile următoare lângă fiecare secțiune a certificatului după ce se finalizează încercările și verificările relevante:

                           „CONF”

                           se verifică dacă componenta sau caracteristicile în cauză sunt conforme cu dispozițiile din formularul descriptiv;

                           „DS”

                           se verifică dacă componenta sau caracteristica în cauză sunt conforme cu cerințele armonizate adoptate prin punerea în aplicare a directivei individuale relevante;

                           „R”

                           se prezintă rezultatul încercării care se anexează la certificatul de omologare de tip;

                           „S”

                           se verifică dacă a fost anexată o schemă sau o diagramă.

         B.   MODEL DE CERTIFICAT DE OMOLOGARE DE TIP PENTRU UN AUTOVEHICUL
   0.   GENERALITĂȚI

               0.1.   Marca (numele comercial)

               0.2.   Tipul și denumirea comercială (se menționează orice variante)

               0.3.   Construcția

               0.4.   Categoria vehiculului

               0.5.   Numele și adresa producătorului

               0.6.   Numele și adresa reprezentantului legal al producătorului, dacă există

               0.7.   Amplasarea plăcuțelor și a inscripțiilor prevăzute de lege și metoda de fixare:

               DS

               0.7.1.   pe șasiu
               0.7.2.   pe caroserie
               0.7.3.   pe motor

               0.8.   Numerele de serie ale șasiului de acest tip încep cu nr. …

         1.   CARACTERISTICI GENERALE DE CONSTRUCȚIE ALE AUTOVEHICULULUI

               1.1.   Șasiul (dacă există)

               CONF

         2.   MASE ȘI DIMENSIUNI (în mm și kg)

               2.1.   În cazul autovehiculelor tractoare

               2.1.1.   Avansul dispozitivului de cuplare (maxim și minim)

               CONF

               2.2   Dimensiunile maxime ale vehiculului (în ansamblu)

               DS

               2.3.   Masa totală maximă admisă a vehiculului

               CONF

               2.3.1.   Distribuția acestei mase pe axe (distribuția pe axe și încărcarea pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci )

               CONF

               2.4.   Masa maximă admisă

               DS

               2.4.1.   Distribuția acestei mase pe punți (distribuția pe punți și încărcarea pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)

               DS

               2.5.   Masa totală admisă pe fiecare axă (distribuția pe axe și sarcina transmisă pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)

               CONF

               2.6.   Masa maximă admisă pe fiecare axă (distribuția pe axe și sarcina transmisă pe pivotul dispozitivului de cuplare în cazul unei semiremorci)

               DS

               2.7.   Dacă vehiculul este utilizat ca vehicul tractor, masa totală admisă a autotrenului rutier (și acolo unde este cazul, masa totală admisă a remorcii)

               CONF

               2.8.   Dacă vehiculul este utilizat ca un vehicul tractor, masa totală maximă admisă a autotrenului rutier (și acolo unde este cazul, masa totală maximă a remorcii)

               DS

               2.9.   Înscrierea în curbe

               DS

               2.10.   Raportul puterea motorului/masa maximă (în CP/ kg) și capacitatea de pornire în rampă

               DS

         3.   MOTORUL

               3.1.   Producătorul

         3.2.   Pentru motoarele cu ardere internă

               3.2.1.   Puterea maximă la … rpm (se specifică standardul utilizat)

               CONF

               3.2.2.   Rezervoarele de carburant

               DS

               3.2.3.   Rezervoarele auxiliare de carburant

               DS

               3.2.4.   Sistemul electric

               CONF

               3.2.5.   Protecție contra perturbațiilor

               DS R

               3.2.6.   Nivelul de zgomot

               DS

               3.2.7.   Amortizoarele de zgomot

               DSR D

         3.2.8.   Poluarea aerului

               3.2.8.1.   Vehicule echipate cu motoare cu aprindere prin scânteie

               DS R

               3.2.8.2.   Vehicule echipate cu motoare cu aprindere diesel

               DS R

         4.   TRANSMISIA

               4.1.   Viteza maximă a vehiculului în ultima treaptă (în km/h)

               CONF

               4.2.   Vitezometrul

               DS

               4.3.   Marșarierul

               DS

               5.   AXELE

               CONF

         6.   SUSPENSIA

               6.1.   Anvelope aflate în condiții normale de exploatare

               DS

               6.2.   Caracteristicile elementelor elastice ale suspensiei

               DS

         7.   SISTEMUL DE DIRECȚIE

               7.1.   Tipul de mecanism și de transmisie

               DS

               7.2.   Metoda de asistență și efortul de virare aplicat asupra volanului

               DS

               7.3.   Diametrul minim de viraj

               CONF

               7.3.1.   către dreapta
               7.3.2.   către stânga

         8.   SISTEMUL DE FRÂNARE

               8.1.   Sistem de frânare de serviciu

               DS

               8.2.   Sistem de frânare de siguranță

               DS

               8.3.   Sistem de frânare de staționare

               DS

               8.4.   Sisteme de frânare suplimentare, dacă există (inclusiv dispozitivul de încetinire)

               DS

               8.5.   Sistem automat de frânare care funcționează în cazul ruperii legăturii dintre autovehiculul tractor și remorcă sau semiremorcă

               DS

               8.6.   În cazul vehiculelor destinate tractării remorcilor:

               8.6.1.   Sistem de frânare a remorcii

               DS

               8.7.   Orice surse externe de energie, dacă există

               DS

               8.8.   Condițiile de încercare

               R

               8.9.   Rezultatele încercărilor

               R

         9.   CAROSERIA

               9.1.   Ușile (număr, dimensiuni, direcția de deschidere, încuietori și balamale)

               DS

               9.2.   Câmpul vizual

               DS

               9.3.   Parbrizul și alte geamuri:

               DS

               9.3.1.   Unghiul de înclinare a parbrizului

               9.4.   Dispozitivul de ștergere a parbrizului

               DS

               9.5.   Dispozitivul de spălare a parbrizului

               DS

               9.6.   Dejivrajul

               DS

               9.7.   Oglinzile retrovizoare

               DS

               9.8.   Dotările interioare

               DS

               9.8.1.   Protecția interioară a ocupanților
               9.8.2.   Poziționarea și identificarea dispozitivelor de comandă și de acționare
               9.8.3.   Scaunele (număr, poziție, caracteristici)

               9.9.   Dotările exterioare

               DS

               9.10.   Centuri de siguranță și alte dispozitive de retenție

               DS

               9.11.   Dispozitive de ancorare a centurilor de siguranță

               DS

               9.12.   Spațiul pentru montarea plăcilor de înmatriculare

               DS

               9.13.   Dispozitivele de protecție dorsală

               DS

         10.   DISPOZITIVE DE ILUMINARE ȘI SEMNALIZARE LUMINOASĂ

         10.1.   Dispozitive obligatorii

               10.1.1.   Luminile de întâlnire

               DS

               10.1.2.   Luminile de drum

               DS

               10.1.3.   Luminile de poziție față

               DS

               10.1.4.   Luminile de semnalizare direcție

               DS

               10.1.5.   Luminile de poziție spate

               DS

               10.1.6.   Luminile de stop

               DS

               10.1.7.   Luminile plăcii de înmatriculare din spate

               DS

               10.1.8.   Catadioptrii spate de culoare roșie

               DS

               10.1.9.   Catadioptrii față ai remorcilor

               DS

         10.2.   Dispozitive opționale

               10.2.1.   Luminile de ceață

               DS

               10.2.2.   Luminile de parcare

               DS

               10.2.3.   Luminile de marșarier

               DS

               10.2.4.   Luminile de poziție față ale remorcilor

               DS

               10.2.5.   Catadioptrii laterali de culoare galbena

               DS

               11.   LEGĂTURILE DINTRE VEHICULELE TRACTOARE ȘI REMORCI SAU SEMIREMORCI

               DS

         12.   DIVERSE

               12.1.   Avertizoare acustice

               DS

               12.2.   Dispoziții speciale privind vehiculele de transport în comun.

               DS

               12.3.   Dispoziții speciale privind taxiurile

               DS

               12.4.   Dispoziții speciale privind vehiculele de transport marfă

               DS

               12.5.   Dispozitive care împiedică utilizarea neautorizată a vehiculului

               DS

               12.6.   Cârligul de remorcare

               DS

               12.7.   Suportul de sprijin al remorcii

               DS

               12.8.   Dispozitive de semnalizare a avariilor

               DS

               12.9.   Tahograf, dacă există

               DS

   ANEXA III
   MODEL
   CERTIFICAT DE CONFORMITATE