title: Directiva 2002/94/CE a Comisiei din 9 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții din Directiva 76/308/CEE a Consiliului privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri

text:
Anunţ juridic important

|

32002L0094

Official Journal L 337 , 13/12/2002 P. 0041 - 0054 Ediţie specială în limba cehă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba estonă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba letonă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba malteză Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba polonă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 02 Volume 12 P. 299  - 312

		20021209Directiva 2002/94/CE a Comisieidin 9 decembrie 2002de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții din Directiva 76/308/CEE a Consiliului privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuriCOMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri [1], modificată ultima dată de Directiva 2001/44/CE [2], în special articolul 22,întrucât:(1) Sistemul de asistență reciprocă între autoritățile competente ale statelor membre, instituit de Directiva 76/308/CEE, a fost modificat în ceea ce privește informațiile care se transmit autorității solicitante, notificarea destinatarului asupra actelor și deciziilor care îl privesc, instituirea de măsuri asigurătorii și recuperarea creanțelor de către autoritatea solicitată pe seama autorității solicitante.(2) Prin urmare, este necesar ca Directiva 77/794/CEE a Comisiei din 4 noiembrie 1977 de stabilire a normelor de aplicare a anumitor dispoziții din Directiva 76/308/CEE privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor rezultate din operațiuni cuprinse în sistemul de finanțare a Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă, precum și a prelevărilor agricole și drepturilor vamale și privind taxa pe valoarea adăugată [3], modificată ultima dată prin Directiva 86/489/CEE [4], să fie modificată în consecință, în ceea ce privește toate aspectele menționate anterior.(3) De asemenea, este necesar să se stabilească normele de aplicare pentru transmisia informațiilor între autorități.(4) Din motive de claritate, este necesar ca Directiva 77/794/CEE să fie înlocuită.(5) Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul comitetului de recuperare,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:CAPITOLUL IDISPOZIȚII GENERALEArticolul 1Prezenta directivă stabilește normele de aplicare a articolului 4 alineatele (2) și (4), a articolului 5 alineatele (2) și (3), a articolelor 7, 8, 9 și 11, a articolului 12 alineatele (1) și (2), a articolului 14, a articolului 18 alineatul (3) și a articolului 25 din Directiva 76/308/CEE.Prezenta directivă stabilește, de asemenea, normele de aplicare privind conversia, transferul sumelor recuperate, stabilirea valorii minime a creanțelor care poate conduce la o formularea unei cereri de asistență, precum și la transmisia comunicărilor între autorități.Articolul 2În sensul prezentei directive, prin următoarele se înțelege:1. transmitere "prin mijloace electronice": transmitere prin intermediul unor echipamente electronice de prelucrare a datelor (inclusiv compresie digitală) prin cablu, radio, procedee optice sau orice alt procedeu electromagnetic;2. rețeaua "RCC/ISC": platforma comună bazată pe rețeaua comună de comunicații (RCC) și pe interfața sistemului comun (ISC), înființate de comunitate pentru a asigura toate transmisiile prin mijloace electronice între autoritățile competente în domeniile vamal și fiscal.CAPITOLUL IICERERI DE INFORMAȚIIArticolul 3Cererea de informații prevăzută la articolul 4 din Directiva 76/308/CEE se redactează în scris, în conformitate cu modelul prezentat în anexa I la prezenta directivă. Dacă nu poate fi transmisă prin mijloace electronice, cererea poartă ștampila oficială a autorității solicitante și este semnată de un reprezentant al acesteia, care este autorizat să formuleze o astfel de cerere.Dacă o cerere de informații similară a fost adresată unei alte autorități, autoritatea solicitantă menționează în cererea sa de informații numele autorității în cauză.Articolul 4Cererea de informații poate avea ca obiect:1. debitorul;2. orice altă persoană care este obligată la plata creanței în conformitate cu dispozițiile în vigoare în statul membru în care își are sediul autoritatea solicitantă (denumit în continuare "statul membru al autorității solicitante");3. orice terț care deține bunuri aparținând uneia dintre persoanele menționate la punctul 1 sau 2.Articolul 5(1) Autoritatea solicitată confirmă în scris primirea cererii de informații în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de șapte zile de la data primirii.(2) Imediat după primirea cererii, autoritatea solicitată solicită, după caz, autorității solicitante să îi furnizeze toate informațiile suplimentare necesare. Autoritatea solicitantă furnizează toate informațiile suplimentare necesare la care are acces în mod normal.Articolul 6(1) Autoritatea solicitată transmite autorității solicitante informațiile solicitate pe măsură ce le obține.(2) În cazul în care informațiile solicitate nu au putut fi obținute, integral sau parțial, în termene rezonabile ținând seama de cazul în speță, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă cu privire la aceasta și la motivele care au determinat această situație.În orice caz, la expirarea unui termen de șase luni de la data confirmării de primire a cererii, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă asupra rezultatului cercetărilor pe care le-a efectuat pentru obținerea informațiilor cerute.Ținând seama de informațiile care îi sunt comunicate de autoritatea solicitată, autoritatea solicitantă îi poate cere acesteia să continue cercetările. Cererea în cauză se face în scris, în termen de două luni de la data comunicării rezultatului cercetărilor efectuate de autoritatea solicitată. Cererea este procesată de autoritatea solicitată conform dispozițiilor prevăzute pentru cererea inițială.Articolul 7În cazul în care decide să nu dea curs cererii de informații, autoritatea solicitată notifică în scris autoritatea solicitantă asupra motivelor care împiedică soluționarea cererii, referindu-se în mod expres la dispozițiile articolului 4 din Directiva 76/308/CEE pe care le invocă. Notificarea se transmite de către autoritatea solicitată de îndată ce adoptă decizia în cauză și, în orice caz, înainte de expirarea unui termen de trei luni de la data confirmării de primire a cererii.Articolul 8Autoritatea solicitantă poate să retragă în orice moment cererea de informații pe care a transmis-o autorității solicitate. Decizia de retragere se comunică autorității solicitate în scris.CAPITOLUL IIICERERI DE NOTIFICAREArticolul 9Cererea de notificare menționată la articolul 5 din Directiva 76/308/CEE se întocmește în scris, în două exemplare, conform modelului din anexa II la prezenta directivă. Ea poartă ștampila oficială a autorității solicitante și este semnată de un reprezentant al acesteia, care este autorizat să formuleze o astfel de cerere.Cererea menționată la primul paragraf este însoțită de actul sau decizia a cărui/cărei notificare se solicită, în două exemplare.Articolul 10Cererea de notificare poate avea ca obiect orice persoană fizică sau juridică, care, în conformitate cu dispozițiile în vigoare în statul membru în care își are sediul autoritatea solicitantă, trebuie să fie înștiințată de orice act sau decizie care o privește.În cazul în care în actul sau decizia a cărui/cărei notificare este solicitată nu se menționează acest lucru, cererea de notificare face trimitere la dispozițiile în vigoare în statul membru al autorității solicitante privind procedura de contestare a creanței sau de recuperare a acesteia.Articolul 11(1) Autoritatea solicitată confirmă primirea cererii de notificare, în scris, în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de șapte zile de la data primirii.Imediat după primirea cererii de notificare, autoritatea solicitată ia toate măsurile necesare pentru realizarea notificării în conformitate cu dispozițiile în vigoare în statul membru în care își are sediul.Dacă este necesar și fără a aduce atingere respectării datei limită de notificare indicate în cerere, autoritatea solicitată solicită autorității solicitante să îi furnizeze informații suplimentare.Autoritatea solicitantă furnizează toate informațiile suplimentare la care are acces în mod normal.Autoritatea solicitată nu contestă, în nici un caz, valabilitatea actului sau a deciziei a cărei notificare este solicitată.(2) Autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă asupra datei notificării, de îndată ce aceasta a fost efectuată. Această informare se face prin expedierea către autoritatea solicitantă a unui exemplar al cererii, împreună cu certificatul de pe verso, completat în mod corespunzător.CAPITOLUL IVCERERI DE RECUPERARE SAU DE MĂSURI ASIGURĂTORIIArticolul 12(1) Cererile de recuperare sau de măsuri asigurătorii menționate la articolul 6, respectiv articolul 13 din Directiva 76/308/CEE, se întocmesc în scris, în conformitate cu modelul din anexa III la prezenta directivă.Ele conțin o declarație prin care se atestă îndeplinirea condițiilor prevăzute de Directiva 76/308/CEE pentru inițierea procedurii de asistență reciprocă în acest domeniu, poartă ștampila oficială a autorității solicitante și sunt semnate de un reprezentant al acesteia care este autorizat să formuleze o astfel de cerere.(2) Titlul executoriu se anexează la cererea de recuperare sau de măsuri asigurătorii. În cazul în care se referă la aceeași persoană, poate fi emis în mod global pentru mai multe creanțe.Pentru aplicarea dispozițiilor de la articolele 13-20 din prezenta directivă, toate creanțele care fac obiectul aceluiași titlu executoriu sunt considerate ca fiind o singură creanță.Articolul 13Cererea de recuperare sau de măsuri asigurătorii poate avea ca obiect orice persoană menționată la articolul 4.Articolul 14(1) Dacă moneda statului membru al autorității solicitate este diferită de moneda statului membru al autorității solicitante, aceasta din urmă menționează valoarea creanței de recuperat în ambele monede.(2) Rata de schimb utilizată pentru aplicarea alineatului (1) este ultimul curs de vânzare constatat pe piața sau piețele valutare cele mai reprezentative ale statului membru al autorității solicitante la data semnării cererii de recuperare.Articolul 15(1) În scris, în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de șapte zile de la data primirii cererii de recuperare sau de măsuri asigurătorii, autoritatea solicitată:(a) confirmă primirea cererii;(b) solicită autorității solicitante să completeze cererea în cazul în care în aceasta nu se menționează informațiile și celelalte elemente prevăzute la articolul 7 din Directiva 76/308/CEE.Autoritatea solicitantă furnizează toate informațiile la care are acces.(2) Dacă nu ia măsurile necesare în termenul de trei luni prevăzut la articolul 8 din Directiva 76/308/CEE, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă, în scris, în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de șapte zile de la expirarea termenului în cauză, asupra motivelor care au determinat nerespectarea acestuia.Articolul 16În cazul în care, ținând seama de cazul în speță, nu este posibilă recuperarea integrală sau parțială a creanței sau instituirea unor măsuri asigurătorii în termene rezonabile, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă cu privire la această situație, menționând motivele care au determinat-o.Cel târziu la expirarea fiecărei perioade de șase luni de la data confirmării de primire a cererii, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă asupra situației sau rezultatului procedurii de recuperare sau de instituire a unor măsuri asigurătorii.Ținând seama de informațiile care îi sunt comunicate de către autoritatea solicitată, autoritatea solicitantă îi poate cere acesteia să redeschidă procedura de recuperare sau de instituire a unor măsuri asigurătorii. Cererea se face în scris, în termen de două luni de la data primirii comunicării privind rezultatul procedurii. Cererea este soluționată de autoritatea solicitată conform dispozițiilor privind cererea inițială.Articolul 17(1) Orice acțiune de contestare a creanței sau a titlului executoriu care permite recuperarea acesteia intentată în statul membru al autorității solicitante este notificată în scris de către autoritatea solicitantă autorității solicitate, de îndată ce aceasta din urmă a fost informată asupra acțiunii în cauză.(2) În cazul în care actele cu putere de lege și practicile administrative din statul membru al autorității solicitate nu permit instituirea măsurilor asigurătorii sau recuperarea solicitate în temeiul articolului 12 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 76/308/CEE, autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă cu privire la acest fapt, în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de o lună de la data primirii notificării prevăzute la alineatul (1).(3) Orice acțiune inițiată în statul membru al autorității solicitate pentru rambursarea sumelor recuperate sau pentru compensare, în ceea ce privește recuperarea creanțelor contestate în temeiul articolului 12 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 76/308/CEE, se notifică autorității solicitante, în scris, de către autoritatea solicitată, de îndată ce aceasta din urmă este informată asupra acțiunii în cauză.În măsura în care este posibil, autoritatea solicitată implică autoritatea solicitantă în procedurile de regularizare a sumei de rambursat și a compensației datorate. La cererea motivată, înaintată în scris de către autoritatea solicitată autorității solicitante, aceasta din urmă transferă sumele rambursate și compensația plătită, în termen de două luni de la data primirii cererii.Articolul 18(1) Dacă cererea de recuperare sau de măsuri asigurătorii rămâne fără obiect ca urmare a plătirii creanței, a anulării ei sau din orice alt motiv, autoritatea solicitantă informează de îndată autoritatea solicitată cu privire la aceasta, în scris, pentru ca acesta din urmă să oprească acțiunea pe care a întreprins-o.(2) În cazul în care valoarea creanței care face obiectul cererii de recuperare sau de măsuri asigurătorii este ajustată din orice motiv, autoritatea solicitantă informează de îndată autoritatea solicitată cu privire la aceasta, în scris, și, dacă este necesar, emite un nou titlu executoriu.(3) Dacă ajustarea determină o reducere a valorii creanței, autoritatea solicitată continuă acțiunea pe care a întreprins-o pentru recuperare sau pentru instituirea unor măsuri asigurătorii, acțiunea limitându-se însă la suma rămasă de recuperat.Dacă, în momentul în care este informată asupra reducerii valorii creanței, autoritatea solicitată a recuperat deja o sumă care depășește valoarea sumei rămase de perceput, fără să fi inițiat procedura de transfer prevăzută la articolul 19, autoritatea solicitată rambursează beneficiarului de drept suma primită în plus.(4) Dacă ajustarea conduce la o creștere a valorii creanței, autoritatea solicitantă adresează autorității solicitate, în cel mai scurt timp, o cerere suplimentară de recuperare sau de măsuri asigurătorii.În măsura în care acest lucru este posibil, autoritatea solicitată va soluționa cererea în cauză laolaltă cu cererea inițială a autorității solicitante. În cazul în care, ținând seama de stadiul în care se află procedura în curs, nu se poate face conexiunea între cererea suplimentară și cererea inițială, autoritatea solicitată nu are obligația de a da curs cererii suplimentare decât dacă aceasta are ca obiect o sumă egală sau mai mare decât suma prevăzută la articolul 25 alineatul (2).(5) Pentru conversia sumei ajustate a creanței în moneda statului membru al autorității solicitate, autoritatea solicitantă utilizează rata de schimb aplicată pentru cererea sa inițială.Articolul 19Orice sumă recuperată de autoritatea solicitată, inclusiv, după caz, dobânzile menționate la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 76/308/CEE, face obiectul unui transfer către autoritatea solicitantă în moneda statului membru al autorității solicitate. Transferul trebuie să aibă loc în luna următoare datei la care s-a realizat recuperarea.Autoritățile competente ale statelor membre pot conveni asupra unor alte dispoziții pentru transferul unor sume mai mici decât limita prevăzută la articolul 25 alineatul (2) din prezenta directivă.Articolul 20Fără a lua în considerare sumele eventual percepute ca dobânzi de către autoritatea solicitată în conformitate cu articolul 9 alineatul (2) din Directiva 76/308/CEE, creanța se consideră recuperată proporțional cu recuperarea valorii exprimate în moneda națională a statului membru al autorității solicitate, pe baza ratei de schimb menționate la articolul 14 alineatul (2) din prezenta directivă.CAPITOLUL VTRANSMITEREA INFORMAȚIILORArticolul 21(1) Toate informațiile comunicate în scris în conformitate cu prezenta directivă sunt transmise, în măsura în care acest lucru este posibil, doar prin mijloace electronice, cu următoarele excepții:(a) cererea de notificare prevăzută la articolul 5 din Directiva 76/308/CEE, precum și actul sau decizia a cărei notificare este solicitată;(b) cererile de recuperare sau de măsuri asigurătorii prevăzute la articolul 6, respectiv la articolul 13 din Directiva 76/308/CEE și titlul executoriu care le însoțește.(2) Autoritățile competente ale statelor membre pot conveni să renunțe la comunicarea pe suport de hârtie a cererilor și instrumentelor enumerate la alineatul (1).Articolul 22Fiecare stat membru desemnează un birou central, a cărui responsabilitate principală constă în comunicarea, prin mijloace electronice, cu celelalte state membre. Biroul în cauză trebuie să fie conectat la rețeaua RCC/ISC.Dacă într-un stat membru sunt desemnate mai multe autorități responsabile cu punerea în aplicare a prezentei directive, biroul central este responsabil cu expedierea comunicărilor prin mijloace electronice între aceste autorități și birourile centrale ale celorlalte state membre.Articolul 23(1) În cazul în care stochează informații în baze de date electronice și fac schimb de astfel de informații prin mijloace electronice, autoritățile competente ale statelor membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta că orice informație comunicată, sub orice formă, în temeiul prezentei directive, este considerată informație confidențială.Informațiile intră sub incidența secretului profesional și beneficiază de protecția acordată informațiilor de același fel de legislația națională a statului membru care le-a primit.(2) Informațiile menționate la alineatul (1) nu sunt accesibile decât persoanelor autorizate menționate la articolul 16 din Directiva 76/308/CEE.Astfel de informații pot fi utilizate în cursul procedurilor judiciare sau administrative inițiate pentru recuperarea cotizațiilor, drepturilor, taxelor și sumelor prevăzute de alte măsuri menționate la articolul 2 din Directiva 76/308/CEE.Persoanele acreditate în mod corespunzător de Autoritatea de acreditare de securitate a Comisiei pot avea acces la informațiile în cauză doar în măsura în care acest lucru este necesar pentru întreținerea și dezvoltarea rețelei RCC/ISC.(3) În cazul în care comunică prin mijloace electronice, autoritățile competente ale statelor membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta autorizarea corespunzătoare a comunicărilor.Articolul 24Informațiile și celelalte elemente comunicate de autoritatea solicitată autorității solicitante se redactează în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale statului membru al autorității solicitate sau într-o altă limbă convenită între autoritatea solicitată și autoritatea solicitantă.CAPITOLUL VIADMISIBILITATEA ȘI REFUZUL CERERILOR DE ASISTENȚĂArticolul 25(1) Autoritatea solicitantă poate formula o cerere de asistență fie pentru o singură creanță, fie pentru mai multe creanțe, cu condiția care acestea să fie în sarcina aceleiași persoane.(2) Nu se poate formula o cerere de asistență dacă valoarea totală a creanței sau creanțelor menționate la articolul 2 din Directiva 76/308/CEE la care aceasta face trimitere este mai mică de 1500 de euro.Articolul 26În cazul în care decide să nu dea curs cererii de asistență, în conformitate cu articolul 14 primul paragraf din Directiva 76/308/CEE, autoritatea solicitată informează în scris autoritatea solicitantă asupra motivelor refuzului său. Autoritatea solicitată comunică refuzul său de îndată ce a luat decizia în cauză și, în orice caz, înainte de expirarea unui termen de trei luni de la data primirii cererii de asistență.CAPITOLUL VIIMODALITĂȚI DE RAMBURSARE A CHELTUIELILORArticolul 27Fiecare stat membru desemnează cel puțin un reprezentant autorizat în mod corespunzător pentru a conveni asupra modalităților de rambursare în conformitate cu articolul 18 alineatul (3) din Directiva 76/308/CEE.Articolul 28(1) În cazul în care decide să solicite rambursarea cheltuielilor suportate, autoritatea solicitată notifică în scris autorității solicitante motivele pentru care consideră că recuperarea creanței pune probleme deosebite, implică cheltuieli foarte mari sau se înscrie în cadrul luptei împotriva crimei organizate.Autoritatea solicitată anexează o estimare detaliată a costurilor a căror rambursare o solicită autorității solicitante.(2) Autoritatea solicitantă confirmă în scris primirea cererii de rambursare în cel mai scurt timp și, în orice caz, în termen de șapte zile de la data primirii.În termen de două luni de la data confirmării de primire a cererii, autoritatea solicitantă anunță autoritatea solicitată dacă este și în ce măsură acceptă modalitățile de recuperare propuse.(3) În cazul în care autoritatea solicitată și autoritatea solicitantă nu ajung la un acord asupra modalităților de rambursare, autoritatea solicitată continuă procedurile de recuperare în modul obișnuit.CAPITOLUL VIIIDISPOZIȚII FINALEArticolul 29Până la data de 15 martie a fiecărui an, fiecare stat membru informează Comisia, dacă este posibil prin mijloace electronice, asupra utilizării procedurilor prevăzute în Directiva 76/308/CEE și asupra rezultatelor obținute în anul anterior, în conformitate cu modelul din anexa IV la prezenta directivă.Articolul 30Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 aprilie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 31Comisia informează celelalte state membre cu privire la măsurile adoptate de fiecare stat membru pentru punerea în aplicare a prezentei directive.Fiecare stat membru informează celelalte state membre și Comisia asupra denumirilor și adreselor autorităților competente pentru punerea în aplicare a prezentei directive, precum și ale reprezentanților autorizați în mod corespunzător pentru a conveni asupra modalităților de rambursare în conformitate cu articolul 18 alineatul (3) din Directiva 76/308/CEE.Articolul 32Directiva 77/794/CEE se abrogă.Trimiterile la directiva abrogată se înțeleg ca trimiteri la prezenta directivă.Articolul 33Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 34Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 9 decembrie 2002.Pentru ComisieFrederik BolkesteinMembru al Comisiei[1] JO L 73, 19.3.1976, p. 18.[2] JO L 175, 28.6.2001, p. 17.[3] JO L 333, 24.12.1977, p. 11.[4] JO L 283, 4.10.1986, p. 23.--------------------------------------------------20021209ANEXA I+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ANEXA II+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ANEXA III+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20021209ANEXA IV+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Directiva 2001/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind plafoanele naționale de emisie pentru anumiți poluanți atmosferici

text:
Anunţ juridic important

|

32001L0081

Official Journal L 309 , 27/11/2001 P. 0022 - 0030 Ediţie specială în limba cehă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba estonă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba letonă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba malteză Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba polonă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 15 Volume 06 P. 320  - 329

		20011023Directiva 2001/81/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 23 octombrie 2001privind plafoanele naționale de emisie pentru anumiți poluanți atmosfericiPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],având în vedere avizul Comitetului Regiunilor [3],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [4], având în vedere proiectul comun aprobat de Comitetul de conciliere la 2 august 2001,întrucât:(1) Abordarea globală și strategia celui de-al cincilea Program de acțiune pentru mediu au fost aprobate prin Rezoluția Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în Consiliu din 1 februarie 1993 privind un program comunitar de politică și acțiune în domeniul mediului și al dezvoltării durabile [5], iar această strategie stabilește drept obiectiv ca încărcările și nivelurile critice de acidifiere pe teritoriul Comunității să nu fie depășite. Programul prevede ca toți indivizii să fie protejați eficient împotriva riscurilor pentru sănătate provocate de poluarea aerului și ca nivelurile permise de poluare să țină seama de protecția mediului. De asemenea, programul prevede ca valorile orientative stabilite de către Organizația Mondială a Sănătății (OMS) să devină obligatorii la nivel comunitar.(2) Statele membre au semnat Protocolul de la Göteborg din 1 decembrie 1999 la Convenția Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE/ONU) privind poluarea atmosferică transfrontalieră pe distanțe lungi pentru a reduce acidifierea, eutrofizarea și ozonul de la nivelul solului.(3) Decizia nr. 2179/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 1998 privind revizuirea programului comunitar "Către o dezvoltare durabilă", de politică și de acțiune în ceea ce privește mediul și dezvoltarea durabilă [6] a precizat că trebuie acordată o atenție specială elaborării și punerii în aplicare a unei strategii cu scopul de a asigura nedepășirea încărcărilor critice în raport cu expunerea la poluanți atmosferici cu efect de acidifiere, eutrofizare și fotochimici.(4) Prin Directiva 92/72/CEE a Consiliului din 21 septembrie 1992 privind poluarea aerului cu ozon [7] se solicită Comisiei să prezinte Consiliului un raport cu privire la evaluarea poluării fotochimice pe teritoriul Comunității, însoțit de orice propuneri pe care Comisia le consideră adecvate privind controlul poluării aerului cu ozon de la nivelul solului și, după caz, privind reducerea emisiilor de precursori ai ozonului.(5) Regiuni importante din cadrul Comunității sunt expuse la depuneri de substanțe acidifiante și eutrofizante la niveluri care au efecte nocive asupra mediului. Valorile orientative stabilite de către OMS pentru protecția sănătății omului și a vegetației împotriva poluării fotochimice sunt depășite în mod substanțial în toate statele membre.(6) Depășirea încărcărilor critice trebuie, prin urmare, eliminată treptat, iar nivelurile recomandate trebuie respectate.(7) În prezent, nu este posibilă din punct de vedere tehnic atingerea obiectivelor pe termen lung de a elimina efectele nocive ale acidifierii și de a reduce la valorile orientative stabilite de către OMS expunerea omului și a mediului la ozonul de la nivelul solului. Prin urmare, este necesar să se instituie obiective intermediare de mediu privind acidifierea și poluarea cu ozon la nivelul solului, pe care să se bazeze măsurile necesare pentru reducerea acestui tip de poluare.(8) Este necesar ca obiectivele intermediare de mediu și măsurile luate pentru atingerea lor să aibă în vedere posibilitatea realizării din punct de vedere tehnic, precum și costurile și beneficiile aferente. Aceste măsuri trebuie să garanteze că orice acțiune întreprinsă este rentabilă pentru Comunitate în ansamblul ei și trebuie să ia în considerare nevoia de a evita costurile excesive pentru fiecare stat membru.(9) Poluarea transfrontalieră contribuie la acidifiere, la eutrofizarea solului și la formarea ozonului de la nivelul solului, iar pentru reducerea acestora este necesară intervenția comunitară coordonată.(10) Reducerea emisiilor de poluanți care cauzează acidifiere și expunere la ozonul de la nivelul solului va reduce, de asemenea, eutrofizarea solului.(11) O serie de plafoane naționale pentru fiecare stat membru privind emisiile de dioxid de sulf, oxizi de azot, compuși organici volatili și amoniac este o metodă rentabilă de atingere a obiectivelor intermediare de mediu. Aceste plafoane de emisie permit Comunității și statelor membre flexibilitate în modul de conformare la acestea.(12) Este necesar ca statele membre să fie răspunzătoare de punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma plafoanelor naționale privind emisia. Se impune evaluarea progresului în ceea ce privește conformarea la plafoanele de emisie. Prin urmare, trebuie elaborate și raportate Comisiei programe naționale de reducere a emisiilor, care să cuprindă informații privind măsurile adoptate sau preconizate pentru conformarea la plafoanele de emisie.(13) În conformitate cu principiul subsidiarității instituit prin articolul 5 din tratat și având în vedere, în special, principiul precauției, obiectivul prezentei directive, și anume limitarea emisiilor de poluanți cu efect de acidifiere și eutrofizare și de precursori ai ozonului, nu poate fi atins suficient de către statele membre din cauza naturii transfrontaliere a poluării și, prin urmare, poate fi îndeplinit mai bine de către Comunitate; în conformitate cu principiul proporționalității, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui scop.(14) Este necesar să se realizeze o examinare oportună a progresului înregistrat de statele membre în sensul plafoanelor de emisie, precum și a măsurii în care punerea în aplicare a plafoanelor respective poate să ducă la atingerea obiectivelor intermediare de mediu, pe ansamblul Comunității. O astfel de examinare trebuie să aibă în vedere și progresul științific și tehnic, evoluția legislației comunitare și reducerea emisiilor în afara Comunității, acordându-se o atenție specială progresului înregistrat inter alia de către statele candidate la aderare. În cadrul acestei examinări, Comisia trebuie să întreprindă o analiză suplimentară asupra costurilor și beneficiilor acestor plafoane de emisie, inclusiv a rentabilității lor, a costurilor marginale și a beneficiilor, a impactului socio-economic, precum și a oricărui impact asupra concurenței. Examinarea trebuie să aibă în vedere și limitele obiectivului prezentei directive.(15) În acest scop, este necesară pregătirea un raport de către Comisie pentru Parlamentul European și pentru Consiliu și, după caz, propunerea unor modificări corespunzătoare la prezenta directivă având în vedere efectele oricărui articol relevant din legislația comunitară prin care se instituie inter alia limitele de emisie și standardele de produs pentru sursele relevante de emisii, precum și reglementările internaționale privind emisiile de la nave și aeronave.(16) Transportul maritim are o contribuție considerabilă la emisiile de dioxid de sulf și de oxizi de azot, precum și la concentrațiile și depunerile de poluanți atmosferici pe teritoriul Comunității. De aceea, astfel de emisii trebuie reduse. Articolul 7 alineatul (3) din Directiva 1999/32/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind reducerea conținutului în sulf al anumitor combustibili lichizi și de modificare a Directivei 93/12/CEE [8] solicită Comisiei să analizeze care sunt măsurile care ar putea fi luate pentru a reduce contribuția la acidifiere pe care o are arderea combustibililor maritimi, alții decât cei menționați la articolul 2 alineatul (3) din respectiva directivă.(17) Este necesar ca statele membre să caute să ratifice, în cel mai scurt timp posibil, anexa VI la Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave (MARPOL).(18) Datorită caracterului transfrontalier al acidifierii și al poluării cu ozon, este necesar să se continue examinarea de către Comisie a nevoii de a elabora măsuri comunitare armonizate, fără a aduce atingere articolului 18 din Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării [9] pentru a evita denaturarea concurenței și ținând seama de echilibrul dintre beneficiile și costurile pe care le implică măsurile.(19) Este necesar ca dispozițiile prezentei directive să se aplice fără a duce atingere legislației comunitare care reglementează emisiile acestor poluanți din anumite surse și nici dispozițiilor Directivei 96/61/CE a Consiliului cu privire la valorile limită de emisie și utilizarea celor mai bune tehnici disponibile.(20) Inventarele emisiilor sunt necesare pentru a monitoriza progresul în sensul respectării plafoanelor de emisie și trebuie calculate în conformitate cu metodologia convenită la nivel internațional și raportate cu regularitate Comisiei și Agenției Europene de Mediu (AEM).(21) Este necesar ca statele membre să stabilească norme referitoare la sancțiuni aplicabile în cazurile în care sunt încălcate dispozițiile prezentei directive și să se asigure că acestea sunt respectate. Sancțiunile trebuie să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare.(22) Este necesar ca măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei [10].(23) Este necesară cooperarea la internațional între Comisie și statele membre în vederea îndeplinirii obiectivelor prezentei directive,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1ObiectivScopul prezentei directive este de a limita emisiile de poluanți cu efect de acidifiere și eutrofizare și de precursori ai ozonului pentru a îmbunătăți pe teritoriul Comunității protecția mediului și a sănătății omului împotriva riscurilor de efecte nocive produse de acidifiere, eutrofizarea solului și ozonul de la nivelul solului și de avansa în sensul obiectivelor pe termen lung de nedepășire a nivelurilor și încărcărilor critice și de protejare eficientă a tuturor indivizilor împotriva riscurilor cunoscute pentru sănătate provocate de poluarea aerului prin stabilirea de plafoane naționale de emisie, luându-se ca referință anii 2010 și 2020, și prin revizuiri succesive, după cum s-a arătat la articolele 4 și 10.Articolul 2Domeniul de aplicarePrezenta directivă reglementează emisiile de pe teritoriul statelor membre și din zonele lor exclusive economice provenind din toate sursele de poluanți prevăzute la articolul 4, emisii care rezultă ca urmare a activităților umane.Directiva nu reglementează următoarele:(a) emisii din traficul maritim internațional;(b) emisiile de la aeronave în afara ciclului de aterizare/decolare;(c) pentru Spania, emisiile din Insulele Canare;(d) pentru Franța, emisiile din departamentele de peste mări;(e) pentru Portugalia, emisiile din Insulele Madeira și Azore.Articolul 3DefinițiiÎn sensul prezentei directive:(a) "AOT 40" înseamnă suma diferenței dintre concentrațiile pe oră ale ozonului de la nivelul solului mai mari de 80 μg/m3 (= 40 ppb) și 80 μg/m3 în timpul orelor de zi, acumulate din mai până în iulie în fiecare an;(b) "AOT 60" înseamnă suma diferenței dintre concentrațiile pe oră ale ozonului de la nivelul solului mai mari de 120 μg/m3 (= 60 ppb) și 120 μg/m3, acumulate de-a lungul unui an;(c) "încărcare critică" înseamnă o estimare cantitativă a unei expuneri la unul sau mai mulți poluanți, expunerea la o cantitate mai mică decât aceasta neproducând efecte nocive semnificative asupra unor elemente sensibile specifice din mediu, conform cunoștințelor actuale;(d) "nivel critic" înseamnă concentrația de poluanți din atmosferă peste care, cunoștințelor actuale, se pot produce efecte nocive directe asupra receptorilor, precum ființe umane, plante, ecosisteme sau materiale;(e) "emisie" înseamnă eliberarea în atmosferă a unei substanțe dintr-o sursă punctuală sau difuză;(f) "celulă de rețea" înseamnă un pătrat de 150 km x 150 km, aceasta fiind rezoluția utilizată pentru reprezentarea pe hartă a încărcărilor critice la scară europeană, precum și pentru monitorizarea emisiilor și a depunerilor de poluanți atmosferici conform Programului de cooperare pentru monitorizarea și evaluarea transportului pe distanțe lungi a poluanților atmosferici în Europa (EMEP);(g) "ciclul de aterizare/decolare" înseamnă un ciclu reprezentat de următoarele intervale în fiecare mod de funcționare: coborâre 4,0 minute; rulare la sol 26,0 minute; decolare 0,7 minute; ascensiune 2,2 minute;(h) "plafon național de emisie" înseamnă cantitatea maximă dintr-o substanță, exprimată în kilotone, care poate fi emisă dintr-un stat membru în decursul unui an calendaristic;(i) "oxizi de azot" și "NOx" înseamnă monoxidul de azot și dioxidul de azot, exprimați ca dioxid de azot;(j) "ozon de la nivelul solului" înseamnă ozonul prezent în stratul inferior al troposferei;(k) "compuși organici volatili" sau "COV" înseamnă toți compușii organici rezultați din activități umane, alții decât metanul, care pot produce oxidanți fotochimici prin reacții cu oxizii de azot în prezența luminii solare.Articolul 4Plafoane naționale de emisie(1) Până în 2010, statele membre își limitează emisiile naționale anuale de poluanți dioxid de sulf (SO2), oxizi de azot (NOx), compuși organici volatili (COV) și amoniac (NH3) la cantități care să nu depășească plafoanele de emisie prevăzute în anexa I, luând în considerare modificările realizate prin măsuri comunitare adoptate ca urmare a rapoartelor prevăzute la articolul 9.(2) Statele membre garantează că plafoanele de emisie prevăzute în anexa I nu sunt depășite în nici un an începând cu 2010.Articolul 5Obiective intermediare de mediuScopul plafoanelor naționale de emisie din anexa I este de a îndeplini în linii mari următoarele obiective intermediare de mediu, pe ansamblul Comunității, până în 2010:(a) AcidifiereaZonele unde încărcările critice sunt depășite sunt reduse cu cel puțin 50 % (în fiecare celulă de rețea) față de situația din 1990.(b) Expunerea la ozonul de la nivelul solului cu efecte asupra sănătățiiÎncărcarea de ozon de la nivelul solului care depășește nivelul critic pentru sănătatea umană (AOT60 = 0) se reduce cu două treimi în toate celulele de rețea față de situația din 1990. De asemenea, încărcarea de ozon de la nivelul solului nu depășește o limită absolută de 2,9 ppm.h în oricare dintre celulele rețelei.(c) Expunerea la ozonul de la nivelul solului cu efecte asupra vegetațieiÎncărcarea de ozon de la nivelul solului care depășește nivelul critic pentru recolte și vegetație semi-naturală (AOT40 = 3 ppm.h) se reduce cu o treime în toate celulele rețelei față de situația din 1990. De asemenea, încărcarea de ozon de la nivelul solului nu depășește o limită absolută de 10 ppm.h, exprimată ca o depășire a nivelului critic de 3 ppm.h în oricare dintre celulele rețelei.Articolul 6Programe naționale(1) Până la 1 octombrie 2002, statele membre elaborează programe pentru reducerea progresivă a emisiilor naționale de poluanți menționați la articolul 4, cu scopul de a respecta cel puțin plafoanele naționale de emisie stabilite în anexa I, până în 2010.(2) Programele naționale cuprind informații privind politicile și măsurile adoptate și preconizate precum și privind estimările cuantificate ale efectului acestor politici și măsuri asupra emisiilor de poluanți în 2010. Trebuie indicate modificările considerabile anticipate din distribuția geografică a emisiilor naționale.(3) Statele membre actualizează și revizuiesc, dacă este necesar, programele naționale până la 1 octombrie 2006.(4) Statele membre pun la dispoziția publicului și a organizațiilor corespunzătoare, cum ar fi organizațiile pentru mediu, programele elaborate în conformitate cu alineatele (1), (2) și (3). Informațiile puse la dispoziția publicului și a organizațiilor în temeiul acestui alineat trebuie să fie clare, inteligibile și ușor accesibile.Articolul 7Inventare și estimări ale emisiilor(1) Statele membre pregătesc și actualizează anual inventarele emisiilor naționale și estimările emisiilor pentru 2010 pentru poluanții menționați la articolul 4.(2) Statele membre își realizează inventarele emisiilor și estimările acestora cu ajutorul metodologiilor prevăzute în anexa III.(3) Comisia, sprijinită de Agenția Europeană de Mediu și în cooperare cu statele membre, pe baza informațiilor oferite de către acestea, stabilește inventarele și estimările poluanților menționați la articolul 4. Inventarele și estimările sunt puse la dispoziția publicului.(4) Orice actualizare a metodologiilor care urmează să fie utilizate în conformitate cu anexa III se realizează în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2).Articolul 8Rapoarte elaborate de către statele membre(1) În fiecare an, până la 31 decembrie, statele membre înaintează un raport Comisiei și Agenției Europene de Mediu privind inventarele emisiilor naționale și estimările de emisii pentru 2010, realizate în conformitate cu articolul 7. Statele membre înaintează un raport privind inventarele finale ale emisiilor pentru penultimul an și asupra inventarelor provizorii ale emisiilor pentru anul anterior. Estimările emisiilor cuprind informații care să permită o apreciere cantitativă a principalelor premise socio-economice utilizate la elaborarea acestor estimări.(2) Până la 31 decembrie 2002, statele membre informează Comisia cu privire la programele elaborate în conformitate cu articolul 6 alineatele (1) și (2).Până la 31 decembrie 2006, statele membre informează Comisia cu privire la programele actualizate elaborate în conformitate cu articolul 6 alineatul (3).(3) Comisia înaintează programele naționale primite către celelalte state membre în termen de o lună de la primirea lor.(4) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2), Comisia instituie prevederi pentru a asigura raportarea consecventă și transparentă a programelor naționale.Articolul 9Rapoartele elaborate de către Comisie(1) În 2004 și 2008, Comisia înaintează rapoarte Parlamentului European și Consiliului privind stadiul punerii în aplicare a plafoanelor naționale de emisie prevăzute în anexa I și al măsurii în care obiectivele intermediare de mediu instituite la articolul 5 ar putea fi atinse până în 2010, precum și privind măsura în care obiectivele pe termen lung instituite la articolul 1 ar putea fi atinse până în 2020. Rapoartele cuprind o evaluare economică, inclusiv a rentabilității, a beneficiilor, o evaluare a costurilor marginale și a beneficiilor precum și a impactului socio-economic al implementării plafoanelor naționale de emisie asupra anumitor state membre și asupra anumitor sectoare. De asemenea, rapoartele includ o revizuire a limitărilor domeniului de aplicare al prezentei directive, așa cum sunt definite la articolul 2, și o evaluare a măsurii în care ar putea fi necesare reduceri ulterioare ale emisiilor pentru a atinge obiectivele intermediare de mediu prevăzute de articolul 5. Rapoartele iau în considerare rapoartele elaborate de către statele membre în temeiul articolului 8 alineatele (1) și (2), precum și, inter alia:(a) orice nou act legislativ comunitar care este adoptat și stabilește limite de emisie și standarde de produs pentru sursele relevante de emisii;(b) evoluția celor mai bune tehnici disponibile în cadrul schimbului de informații în temeiul articolului 16 din Directiva 96/61/CE;(c) obiectivele de reducere a emisiilor până în 2008 pentru emisiile de dioxid de sulf și de oxizi de azot de la instalații de ardere de dimensiuni mari, raportate de către statele membre în temeiul Directivei 2001/80/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind limitarea emisiilor în aer de anumiți poluanți provenind de la instalațiile de ardere de dimensiuni mari [11];(d) reducerile de emisii și angajamentele țărilor terțe de a realiza aceste reduceri, acordându-se o atenție specială măsurilor care urmează să fie luate de către statele candidate la aderare și posibilității de a reduce și mai mult emisiile în regiunile din vecinătatea Comunității;(e) orice nou act legislativ comunitar și orice regulamente internaționale privind emisiile de la nave și aeronave;(f) evoluția transporturilor și orice acțiuni ulterioare pentru a controla emisiile din transporturi;(g) evoluțiile din domeniul agriculturii, estimările noilor efective de animale și îmbunătățiri ale metodelor de reducere a emisiilor din sectorul agricol;(h) orice schimbări majore de pe piața alimentării cu energie din cadrul unui stat membru și noi previziuni care reflectă acțiunile întreprinse de către statele membre pentru a-și respecta obligațiile internaționale cu privire la modificările climei;(i) evaluarea depășirilor prezente și anticipate ale încărcărilor critice și ale valorilor recomandate de OMS pentru ozonul de la nivelul solului;(j) posibilitatea de a identifica un obiectiv intermediar propus pentru reducerea eutrofizării solului;(k) noi date tehnice și științifice, inclusiv o evaluare a aspectelor incerte privind:(i) inventare naționale ale emisiilor;(ii) datele de referință care urmează a fi prelucrate;(iii) informații cunoscute despre transportul și depunerea transfrontalieră de poluanți;(iv) încărcările și nivelurile critice;(v) modelul utilizatși o evaluare a gradului de incertitudine rezultat cu privire la plafoanele naționale de emisie impuse pentru a atinge obiectivele intermediare de mediu prevăzute la articolul 5;(l) în cazul în care este necesar să se evite costurile excesive pentru orice stat membru;(m) o comparație a modelelor de calcul cu observații privind acidifierea, eutrofizarea și ozonul de la nivelul solului în vederea îmbunătățirii acestor modele;(n) posibila utilizare, după caz, a instrumentelor economice relevante.(2) În 2012, Comisia înaintează un raport Parlamentului European și Consiliului privind respectarea plafoanelor prevăzute în anexa I și progresul înregistrat în sensul atingerii obiectivelor intermediare de mediu prevăzute la articolul 5, precum și a obiectivelor pe termen lung prevăzute la articolul 1. Acest raport ia în considerare rapoartele realizate de către statele membre în temeiul articolului 8 alineatele (1) și (2), precum și aspectele menționate la alineatul (1) literele (a) – (n).Articolul 10Revizuirea(1) Rapoartele prevăzute la articolul 9 iau în considerare factorii enumerați la articolul 9 alineatul (1). Având în vedere acești factori, privind progresul în sensul atingerii plafoanelor de emisie până în 2010, progresul tehnic și științific și situația progresului înregistrat în sensul atingerii obiectivelor intermediare ale prezentei directive, precum și a obiectivelor pe termen lung de a nu depăși încărcările și nivelurile critice și orientările OMS pentru calitatea aerului cu privire la ozon, Comisia efectuează o revizuire a prezentei directive la pregătirea fiecărui raport.(2) În cadrul procesului de revizuire care urmează a se încheia în 2004, se efectuează o evaluare a plafoanelor indicative de emisie pe ansamblul Comunității, așa cum este prevăzut în anexa II. Evaluarea acestor praguri indicative este un factor care trebuie luat în considerare în analizarea acțiunilor rentabile ulterioare care ar putea fi întreprinse pentru a reduce emisiile poluanților relevanți, în vederea atingerii obiectivelor intermediare de mediu prevăzute la articolul 5, pe ansamblul Comunității, până în 2010.(3) Toate revizuirile includ o investigație ulterioară privind costurile și beneficiile estimative ale plafoanelor naționale de emisie, calculate conform celor mai performante modele, utilizând cele mai bune date disponibile pentru a reduce la minim gradul de incertitudine și având de asemenea în vedere progresul înregistrat în procesul de extindere a Uniunii Europene, precum și beneficiile metodologiilor alternative, având în vedere factorii enumerați la articolul 9.(4) Fără a aduce atingere articolului 18 din Directiva 96/61/CE, pentru a evita denaturarea concurenței și având în vedere echilibrul dintre beneficiile și costurile implicate de o anumită acțiune, Comisia examinează, în continuare, nevoia de a elabora măsuri comunitare armonizate pentru cele mai relevante sectoare economice și produse care contribuie la acidifiere, la eutrofizare și la formarea ozonului de la nivelul solului.(5) Dacă este cazul, rapoartele menționate la articolul 9 vor fi însoțite de propuneri pentru:(a) modificări ale plafoanelor naționale de emisie din anexa I în scopul atingerii obiectivelor intermediare de mediu menționate la articolul 5 și/sau modificări ale acestor obiective intermediare;(b) posibilitatea de a reduce și mai mult emisiile în scopul atingerii obiectivelor pe termen lung ale prezentei directive, preferabil până în 2020;(c) măsuri care să asigure respectarea acestor plafoane.Articolul 11Cooperarea cu țări terțePentru a promova atingerea obiectivului prevăzut la articolul 1, Comisia și statele membre, după caz, fără a aduce atingere articolului 300 din tratat, acționează în vederea cooperării bilaterale și multilaterale cu țări terțe și cu organizații internaționale relevante, cum sunt Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE/ONU), Organizația Maritimă Internațională (OMI) și Organizația Aviației Civile Internaționale (OACI), inclusiv prin schimbul de informații privind cercetarea și dezvoltarea tehnică și științifică precum și în vederea îmbunătățirii bazelor care facilitează reducerea emisiilor.Articolul 12Rapoarte privind emisiile de la nave și aeronave(1) Până la sfârșitul anului 2002, Comisia înaintează un raport Parlamentului European și Consiliului asupra măsurii în care emisiile din traficul maritim internațional contribuie la acidifiere, eutrofizare și formarea ozonului de la nivelul solului pe teritoriul Comunității.(2) Până la sfârșitul anului 2004, Comisia înaintează un raport Parlamentului European și Consiliului asupra măsurii în care emisiile de la aeronave în afara ciclului de aterizare/decolare contribuie la acidifiere, eutrofizare și formarea ozonului de la nivelul solului pe teritoriul Comunității.(3) Fiecare raport precizează un program de acțiuni care pot fi întreprinse la nivel internațional și comunitar, după caz, pentru a reduce emisiile din sectorul vizat, ca bază pentru examinări ulterioare de către Parlamentul European și Consiliu.Articolul 13Comitetul(1) Comisia este sprijinită de comitetul constituit în temeiul articolului 12 din Directiva 96/62/CE, denumit în continuare "comitet".(2) În cazurile în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 4 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din respectiva decizie.Perioada prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.(3) Comitetul își adoptă propriul regulament de procedură.Articolul 14SancțiuniStatele membre stabilesc sancțiunile care se aplică pentru încălcarea dispozițiilor de drept intern adoptate în temeiul prezentei directive. Sancțiunile trebuie să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare.Articolul 15Transpunerea(1) Până la 27 noiembrie 2002, statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele curpind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern, pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 16Intrarea în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 17DestinatariPrezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Luxemburg, 23 octombrie 2001.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleN. FontainePentru ConsiliuPreședinteleA. Neyts-Uyttebroeck[1] JO C 56 E, 29.2.2000, p. 34.[2] JO C 51, 23.2.2000, p. 11.[3] JO C 317, 6.11.2000, p. 35.[4] Avizul Parlamentului European din 15 martie 2000 (JO C 377, 28.12.2000, p. 159), Poziția comună a Consiliului din 7 noiembrie 2000 (JO C 375, 28.12.2000, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 14 martie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Parlamentului European din 20 septembrie 2001 și Decizia Consiliului din 27 septembrie 2001.[5] JO C 138, 17.5.1993, p. 1.[6] JO L 275, 10.10.1998, p. 1.[7] JO L 297, 13.10.1992, p. 1.[8] JO L 121, 11.5.1999, p. 13.[9] JO L 257, 10.10.1996, p. 26.[10] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[11] JO L 309, 27.11.2001, p. 1.--------------------------------------------------20011023ANEXA IPlafoanele naționale de emisie pentru SO2, NOx, COV și NH3 care trebuie atinse până în 2010 [1]Țara | SO2 Kilotone | NOx Kilotone | COV Kilotone | NH3 Kilotone |Austria | 39 | 103 | 159 | 66 |Belgia | 99 | 176 | 139 | 74 |Danemarca | 55 | 127 | 85 | 69 |Finlanda | 110 | 170 | 130 | 31 |Franța | 375 | 810 | 1050 | 780 |Germania | 520 | 1051 | 995 | 550 |Grecia | 523 | 344 | 261 | 73 |Irlanda | 42 | 65 | 55 | 116 |Italia | 475 | 990 | 1159 | 419 |Luxemburg | 4 | 11 | 9 | 7 |Țările de Jos | 50 | 260 | 185 | 128 |Portugalia | 160 | 250 | 180 | 90 |Spania | 746 | 847 | 662 | 353 |Suedia | 67 | 148 | 241 | 57 |Regatul Unit | 585 | 1167 | 1200 | 297 |CE 15 | 3850 | 6519 | 6510 | 3110 |[1] Aceste plafoane naționale de emisie sunt stabilite pentru a atinge, în sens larg, obiectivele intermediare de mediu prevăzute la articolul 5. Se anticipează că atingerea acestor obiective va genera o reducere a eutrofizării solului, astfel încât zona comunitară unde există depuneri de nutrienți din azot care depășesc încărcările critice va fi redusă cu aproximativ 30 % față de situația din 1990.--------------------------------------------------20011023ANEXA IIPlafoanele de emisie pentru SO2, NOx și COV (în mii de tone)| SO2 Kilotone | NOx Kilotone | COV Kilotone |CE 15 | 3634 | 5923 | 5581 |Aceste plafoane de emisie sunt stabilite pentru atingerea obiectivelor intermediare de mediu prevăzute la articolul 5, pentru Comunitate în ansamblul ei până în 2010.--------------------------------------------------20011023ANEXA IIIMetodologiile pentru inventarele și estimările emisiilorStatele membre stabilesc inventare și estimări ale emisiilor utilizând metodologiile adoptate prin Convenția asupra poluării atmosferice transfrontaliere pe distanțe lungi și au obligația de a folosi îndreptarul comun EMEP/CORINAIR [*] la pregătirea acestor inventare și estimări.[*] Inventarul emisiilor atmosferice al Agenției Europene de Mediu.--------------------------------------------------


title: Directiva 2004/67/CE a Consiliului din 26 aprilie 2004 privind măsurile de garantare a securității aprovizionării cu gaz naturalText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0067

Official Journal L 127 , 29/04/2004 P. 0092 - 0096 Ediţie specială în limba cehă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba estonă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba letonă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba malteză Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba polonă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 12 Volume 03 P. 19  - 23

		20040426Directiva 2004/67/CE a Consiliuluidin 26 aprilie 2004privind măsurile de garantare a securității aprovizionării cu gaz natural(Text cu relevanță pentru SEE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],după consultarea Comitetului Regiunilor,având în vedere avizul Parlamentului European [3],întrucât:(1) Gazul natural (denumit în continuare "gaz") devine o componentă tot mai importantă a aprovizionării cu energie în Comunitate și, astfel cum se prevede în Cartea verde intitulată "Spre o strategie europeană pentru securitatea aprovizionării cu energie electrică", se estimează că Uniunea Europeană va deveni pe termen lung tot mai dependentă de importurile de gaz natural din surse din afara UE.(2) În conformitate cu Directiva 98/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 privind normele comune pentru piața internă de gaz natural [4] și a Directivei 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de gaz natural și de abrogare a Directivei 98/30/CE [5], piața comunitară a gazelor este în curs de liberalizare. Prin urmare, referitor la securitatea aprovizionării, orice dificultate care are ca efect reducerea aprovizionării cu gaz ar putea cauza perturbări grave ale activității economice comunitare; din acest motiv, există o nevoie crescândă de a asigura securitatea aprovizionării cu gaz.(3) Realizarea pieței interne de gaze necesită o abordare comună minimă cu privire la securitatea aprovizionării, în special printr-o politică transparentă și nediscriminatorie privind securitatea aprovizionării, compatibilă cu cerințele acestei piețe, pentru a evita denaturările pieței. Definirea clară a rolurilor și responsabilităților tuturor operatorilor de pe piață este, prin urmare, crucială în garantarea securității aprovizionării cu gaz și a bunei funcționări a pieței interne.(4) Obligațiile referitoare la securitatea aprovizionării impuse societăților comerciale nu trebuie să împiedice buna funcționare a pieței interne și nu trebuie să impună sarcini excesive și disproporționate operatorilor de pe piața de gaz, inclusiv noilor intrați pe piață și operatorilor mici de pe piață.(5) Având în vedere dezvoltarea pieței de gaz în Comunitate, este importantă menținerea securității aprovizionării cu gaz, în special cea referitoare la consumatorii casnici.(6) Industria și, după caz, statele membre dispun de o gamă largă de instrumente pentru respectarea obligațiilor privind securitatea aprovizionării. Acordurile bilaterale între statele membre ar putea să reprezinte unul din mijloacele de a contribui la realizarea unor standarde minime de securitate a aprovizionării, acordând atenția cuvenită tratatului și legislației secundare, în special articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2003/55/CE.(7) Obiectivele minime orientative pentru stocarea gazelor se pot stabili fie la nivel național, fie de către industrie. Se înțelege că acest lucru nu trebuie să creeze obligații de investiții suplimentare.(8) Având în vedere importanța asigurării aprovizionării cu gaze, și anume pe bază de contracte pe termen lung, Comisia trebuie să monitorizeze evoluția pieței de gaz prin rapoarte ale statelor membre.(9) Pentru satisfacerea cererii crescânde de gaz și diversificarea furnizorilor de gaz ca o condiție pentru o piață internă de gaz competitivă, Comunitatea va avea nevoie de mobilizarea unor cantități suplimentare importante de gaz în deceniile viitoare, din care o mare parte va trebui să vină de la surse aflate la distanțe mari și transportate pe aceste distanțe.(10) Comunitatea are un puternic interes comun cu țările furnizoare de gaz și cu țările de tranzit: asigurarea unor investiții continue în infrastructura pentru aprovizionarea cu gaz.(11) Contractele pe termen lung au jucat un rol foarte important în garantarea securității aprovizionării cu gaze a Europei și vor continua să joace acest rol și în continuare. Nivelul actual al contractelor pe termen lung este suficient la nivel comunitar și se consideră că aceste contracte vor aduce în continuare o contribuție importantă la aprovizionarea generală cu gaz, deoarece societățile comerciale continuă să includă aceste contracte în portofoliul lor general de aprovizionare.(12) S-au realizat progrese importante prin crearea platformelor comerciale lichide și prin programele de cesiune a gazului la nivel național. Se estimează că această tendință va continua.(13) Este esențială instituirea unei solidarități adevărate între statele membre în situații de urgență majoră privind aprovizionarea, cu atât mai mult cu cât statele membre devin tot mai interdependente în privința securității aprovizionării.(14) Prezenta directivă nu aduce atingere drepturilor suverane ale statelor membre asupra resurselor naturale proprii.(15) Este necesară înființarea unui grup de coordonare pentru gaze, care să faciliteze coordonarea măsurilor de securitate a aprovizionării la nivel comunitar în cazul unei întreruperi majore a aprovizionării și care să poată să acorde asistență statelor membre în coordonarea măsurilor luate la nivel național. De asemenea, acest grup trebuie să procedeze cu regularitate la schimbul de informații privind securitatea aprovizionării cu gaz și să țină seama de aspectele relevante în contextul unei întreruperi majore a aprovizionării.(16) Statele membre adoptă și publică dispoziții interne privind situațiile de urgență.(17) Prezenta directivă ar trebui să prevadă normele care se pot aplica în cazul unei întreruperi majore a aprovizionării; durata previzibilă a unei astfel de întreruperi a aprovizionării trebuie să fie de minimum opt săptămâni.(18) În ceea ce privește tratarea unei întreruperi majore a aprovizionării, prezenta directivă oferă un mecanism bazat pe o abordare în trei etape. Prima etapă ar include reacțiile industriei la întreruperea aprovizionării; dacă aceste reacții nu sunt suficiente, statele membre iau măsuri pentru a rezolva întreruperea aprovizionării. Este necesar să se ia măsurile corespunzătoare la nivel comunitar numai dacă măsurile adoptate în prima și a doua etapă nu au reușit.(19) Având în vedere că obiectivul prezentei directive, și anume asigurarea unui nivel adecvat de securitate a aprovizionării cu gaze, în special în cazul unei întreruperi majore a aprovizionării, contribuind în același timp la funcționarea corespunzătoare a pieței interne de gaz, nu se poate realiza în mod corespunzător, în toate împrejurările, de către toate statele membre, mai ales datorită interdependenței crescânde a statelor membre în ceea ce privește securitatea aprovizionării cu gaze și, prin urmare, datorită dimensiunilor și efectelor acțiunii, se poate realiza mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității stabilit la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, stabilit la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului respectiv,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1ObiectivPrezenta directivă stabilește măsurile pentru garantarea unui nivel suficient de securitate a aprovizionării cu gaz. De asemenea, măsurile respective contribuie la funcționarea corespunzătoare a pieței interne de gaz. Prezenta directivă stabilește un cadru comun în care statele membre stabilesc politicile generale, transparente și nediscriminatorii privind securitatea aprovizionării care să fie compatibile cu cerințele unei piețe interne de gaz competitive; clarifică rolurile și responsabilitățile generale ale diferiților operatori de pe piață și pun în aplicare proceduri nediscriminatorii specifice pentru garantarea securității aprovizionării cu gaz.Articolul 2DefinițiiÎn sensul prezentei directive:1. "contract de aprovizionare cu gaz pe termen lung" înseamnă un contract de aprovizionare cu gaz pentru o durată mai mare de 10 ani;2. "întrerupere majoră a aprovizionării" înseamnă o situație în care Comunitatea ar risca să piardă mai mult de 20 % din aprovizionarea cu gaz din țări terțe, iar la nivel comunitar este puțin probabilă o gestionare corespunzătoare a situației prin adoptarea unor măsuri naționale.Articolul 3Politici pentru asigurarea aprovizionării cu gaz(1) În stabilirea politicilor lor generale în ceea ce privește asigurarea unor niveluri suficiente de securitate a aprovizionării cu gaz, statele membre definesc rolul și responsabilitățile diferiților operatori de pe piața de gaz pentru realizarea acestor politici și stabilesc standardele minime corespunzătoare pentru securitatea aprovizionării pe care trebuie să le respecte operatorii de pe piața de gaz a statelor membre respective. Standardele se aplică în mod transparent și fără discriminare și se publică.(2) Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a se asigura că măsurile menționate în prezenta directivă nu impun sarcini excesive și disproporționate operatorilor de pe piața de gaz și sunt comparabile cu cerințele unei piețe interne de gaz competitive.(3) În anexă se prezintă o listă neexhaustivă a instrumentelor pentru securitatea aprovizionării cu gaz.Articolul 4Securitatea aprovizionării pentru anumiți consumatori(1) Statele membre veghează ca aprovizionarea consumatorilor casnici pe teritoriul lor să fie protejată într-o măsură corespunzătoare cel puțin în următoarele situații:(a) o întrerupere parțială a aprovizionării naționale cu gaz pe o perioadă ce urmează a fi stabilită de statele membre, ținând seama de împrejurările interne;(b) temperaturi extrem de joase într-o perioadă de vârf determinată la scară națională;(c) perioadele climatice cele mai reci, constatate statistic la fiecare 20 de ani, când cererea de gaze este extrem de mare.Aceste criterii sunt denumite în prezenta directivă "standarde de securitate a aprovizionării".(2) Statele membre pot extinde domeniul de aplicare a alineatului (1), în special la întreprinderile mici și mijlocii și alți consumatori care nu pot să înlocuiască consumul lor de gaz cu alte surse de energie, inclusiv măsurile de securitate pentru sistemul lor național de energie electrică, dacă acesta depinde de aprovizionarea cu gaz.(3) În lista neexhaustivă din anexă se specifică exemple de instrumente care se pot utiliza pentru a îndeplini standardele de securitate a aprovizionării.(4) De asemenea, acordând atenția cuvenită condițiilor geologice de pe teritoriul lor și posibilităților economice și tehnice, statele membre pot adopta măsurile necesare pentru a asigura contribuția corespunzătoare a instalațiilor de stocare a gazelor de pe teritoriul lor la standardele de securitate a aprovizionării.(5) Dacă există un nivel de interconectare corespunzător, statele membre pot lua măsurile corespunzătoare în cooperare cu un alt stat membru, inclusiv acorduri bilaterale, pentru a realiza standardele de securitate a aprovizionării prin utilizarea instalațiilor de stocare a gazului situate în acest alt stat membru. Aceste măsuri, în special acordurile bilaterale, nu împiedică funcționarea corespunzătoare a pieței interne de gaz.(6) Statele membre pot stabili sau pot solicita industriei să stabilească obiective orientative minime pentru o posibilă contribuție viitoare a stocării, situate fie în interiorul, fie în exteriorul statului membru, la securitatea aprovizionării. Aceste obiective se publică.Articolul 5Elaborarea rapoartelor(1) În raportul pe care statele membre îl publică în conformitate cu articolul 5 din Directiva 2003/55/CE, statele membre specifică, de asemenea, următoarele:(a) impactul, din punct de vedere al concurenței, al măsurilor adoptate în temeiul articolelor 3 și 4 asupra tuturor operatorilor de pe piața de gaz;(b) nivelurile capacității de stocare;(c) întinderea contractelor de aprovizionare cu gaz pe termen lung, încheiate de către societățile comerciale stabilite și înregistrate pe teritoriul lor, în special durata rămasă, pe baza datelor oferite de societățile în cauză, exclusiv informațiile sensibile din punct de vedere comercial și gradul de lichiditate al pieței de gaz;(d) cadrul de reglementare pentru oferirea de stimulente corespunzătoare noilor investiții din domenii ca exploatarea și producția, stocarea, gazului natural lichefiat (GNL) și transportul gazului, ținând seama de articolul 22 din Directiva 2003/55/CE în măsura în care este pus în aplicare de statul membru în cauză.(2) Comisia examinează aceste informații în rapoartele pe care le publică în temeiul articolului 31 din Directiva 2003/55/CE, având în vedere consecințele acestei directive pentru Comunitate în ansamblu și funcționarea generală eficientă și sigură a pieței interne de gaz.Articolul 6Monitorizare(1) Pe baza rapoartelor menționate la articolul 5 alineatul (1), Comisia monitorizează:(a) importanța noilor contracte de import pe termen lung a gazului din țări terțe;(b) existența unei lichidități adecvate a aprovizionării cu gaz;(c) volumul util de gaz și capacitatea de extracție din stocul de gaze;(d) nivelul interconectării sistemelor naționale de gaz ale statelor membre;(e) situația previzibilă a aprovizionării cu gaz în funcție de cerere, autonomia aprovizionării și sursele de aprovizionare disponibile la nivel comunitar în zone geografice determinate din Comunitate.(2) În cazul în care constată că aprovizionarea comunitară cu gaz va fi insuficientă pentru a satisface cererea previzibilă de gaz pe termen lung, Comisia poate prezenta propuneri în conformitate cu tratatul.(3) Până la 19 mai 2008, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport de analiză privind experiența dobândită în urma aplicării prezentului articol.Articolul 7Grupul de coordonare pentru gaz(1) Pentru a facilita coordonarea măsurii privind securitatea aprovizionării, se constituie un Grup de coordonare pentru gaz (denumit în continuare "grup").(2) Grupul este alcătuit din reprezentanții statelor membre și ai organismelor reprezentative ale sectorului respectiv și ai consumatorilor importanți și este prezidat de Comisie.(3) Grupul își adoptă regulamentul de procedură.Articolul 8Măsuri naționale de urgență(1) Statele membre elaborează în avans măsuri interne de urgență și, după caz, le actualizează și le comunică Comisiei. Statele membre publică măsurile interne de urgență proprii.(2) Măsurile de urgență adoptate de statele membre garantează, după caz, că operatorii de pe piață dispun de posibilități suficiente pentru a avea un răspuns inițial în situația de urgență.(3) Sub rezerva articolului 4 alineatul (1), statele membre pot semnala președintelui grupului cazurile pe care consideră că nu le pot gestiona în mod corespunzător prin măsuri interne datorită amplorii și caracterului excepțional al acestora.Articolul 9Mecanism comunitar(1) În cazul în care apare o situație care poate să evolueze către o întrerupere majoră a aprovizionării de-a lungul unei perioade de timp considerabile sau într-o situație pe care un stat membru o semnalează în conformitate cu articolul 8 alineatul (1), Comisia convoacă grupul de îndată ce este posibil, la solicitarea unui stat membru sau din proprie inițiativă.(2) Grupul procedează la examinare și, după caz, acordă asistență statelor membre pentru coordonarea măsurilor adoptate la nivel național, astfel încât să poată face față unei întreruperi majore a aprovizionării.(3) În desfășurarea activității sale, grupul ține seama pe deplin de:(a) măsurile adoptate de industria de gaz ca primă reacție la întreruperea majoră a aprovizionării;(b) măsurile adoptate de statele membre, cum ar fi cele adoptate în temeiul articolului 4, inclusiv acordurile bilaterale relevante.(4) Dacă măsurile adoptate la nivel național, menționate la alineatul (3), sunt insuficiente pentru a face față efectelor unei situații menționate la alineatul (1), Comisia poate, prin consultare cu grupul, să ofere statelor membre orientări cu privire la alte măsuri pentru sprijinirea statelor membre care sunt afectate în mod deosebit de o întrerupere majoră a aprovizionării.(5) Dacă măsurile adoptate la nivel național în temeiul alineatului (4) sunt insuficiente pentru a face față efectelor unei situații menționate la alineatul (1), Comisia poate prezenta Consiliului o propunere referitoare la alte măsuri necesare.(6) Orice măsură la nivel comunitar menționată în prezentul articol conține dispoziții destinate să asigure compensații juste și echitabile întreprinderilor în cauză prin măsurile ce urmează să fie adoptate.Articolul 10Monitorizarea punerii în aplicare(1) Până la 19 mai 2008, Comisia elaborează, având în vedere modul în care statele membre pun în aplicare prezenta directivă, un raport privind eficiența instrumentelor utilizate cu privire la articolele 3 și 4 și efectul acestora asupra pieței interne de gaz și asupra evoluției concurenței pe piața internă de gaz.(2) Având în vedere rezultatele acestei monitorizări, Comisia poate, după caz, formula recomandări sau prezinta propuneri referitoare la alte măsuri pentru a spori securitatea aprovizionării.Articolul 11TranspunereStatele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 19 mai 2006. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele dispozițiilor menționate și un tabel de corespondență între dispozițiile respective și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste măsuri, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 12Intrarea în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 13Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Luxemburg, 26 aprilie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Walsh[1] JO C 331 E, 31.12.2002, p. 262.[2] JO C 133, 6.6.2003, p. 16.[3] Aviz nepublicat încă în Jurnalul Oficial.[4] JO L 204, 21.7.1998, p. 1.[5] JO L 176, 15.7.2003, p. 57.--------------------------------------------------20040426ANEXĂLista neexhaustivă a instrumentelor pentru sporirea securității aprovizionării cu gaz menționată la articolul 3 alineatul (3) și la articolul 4 alineatul (3)- volumul util de gaz din capacitatea de stocare;- capacitatea de extracție din stocul de gaz;- punerea la dispoziție a gazoductelor pentru a face posibilă direcționarea aprovizionării cu gaz spre zonele afectate;- piețe lichide de gaz negociabil;- flexibilitatea sistemului;- dezvoltarea cererii cu întreruperi;- utilizarea unor combustibili alternativi de rezervă în instalațiile industriale și de producere a energiei;- capacități transfrontaliere;- cooperarea între operatorii de sisteme de transport din statele membre învecinate pentru o expediere coordonată;- activități coordonate de expediere între operatorii de sisteme de distribuție și transport;- producția internă de gaz;- flexibilitatea producției;- flexibilitatea importului;- diversificarea surselor de aprovizionare cu gaz;- contractele pe termen lung;- investițiile în infrastructura pentru importul de gaz prin terminale de regazificare și gazoducte.--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 13 iunie 1988 de modificare a unor directive privind comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire astfel încât să se prevadă norme de aplicare a dispozițiilor referitoare la semințele și materialul de înmulțire care satisfac cerințe mai puțin stringente

text:
               03/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               238

         31988L0332

               L 151/82

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 13 iunie 1988
   de modificare a unor directive privind comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire astfel încât să se prevadă norme de aplicare a dispozițiilor referitoare la semințele și materialul de înmulțire care satisfac cerințe mai puțin stringente
   (88/332/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   întrucât următoarele directive, care stabilesc cerințele pentru comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire, conțin dispoziții prin care statele membre pot fi autorizate să permită, pentru o anume perioadă, comercializarea semințelor sau a materialului de înmulțire care fac parte dintr-o categorie supusă unor cerințe mai puțin stringente sau a semințelor sau materialului de înmulțire al unor soiuri care nu sunt cuprinse în cataloagele comune de soiuri agricole și horticole sau în cataloagele naționale de soiuri:

               —

               Directiva 66/400/CEE a Consiliului din 4 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă (3), modificată ultima dată de Directiva 88/95/CEE (4);

               —

               Directiva 66/401/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere (5), modificată ultima dată de Directiva 87/480/CEE (6);

               —

               Directiva 66/402/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale (7), modificată ultima dată de Directiva 87/120/CEE (8);

               —

               Directiva 66/403/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea cartofilor de sămânță (9), modificată ultima dată de Directiva 87/374/CEE (10);

               —

               Directiva 66/404/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea materialului de înmulțire în silvicultură (11), modificată ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (12);

               —

               Directiva 68/193/CEE a Consiliului din 9 aprilie 1968 privind comercializarea materialului de înmulțire vegetativă a viței de vie (13), modificată ultima dată de Directiva 86/155/CEE (14);

               —

               Directiva 69/208/CEE a Consiliului din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor pentru plante oleaginoase și textile (15), modificată ultima dată prin Directiva 87/480/CEE,

               —

               Directiva 70/458/CEE a Consiliului din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume (16), modificată ultima dată prin Directiva 87/481/CEE (17);

         întrucât pentru funcționarea lor mai eficientă este indicată adoptarea unor norme pentru aplicarea acelor dispoziții;
   întrucât este indicat ca asemenea norme de aplicare să fie adoptate în baza procedurii Comitetului permanent pentru semințe și material de înmulțire în agricultură, horticultură și silvicultură,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Articolul 17 din Directiva 66/400/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Pentru aplicarea alineatului (1) se pot adopta reglementări conform procedurii stabilite în articolul 21.”

   Articolul 2
   Articolul 17 din Directiva 66/401/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 21.”

   Articolul 3
   Articolul 17 din Directiva 66/402/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 21.”

   Articolul 4
   Articolul 16 din Directiva 66/403/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 19.”

   Articolul 5
   Articolul 15 din Directiva 66/404/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 17.”

   Articolul 6
   Articolul 14 din Directiva 68/193/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 17.”

   Articolul 7
   Articolul 16 din Directiva 69/208/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 20.”

   Articolul 8
   Articolul 33 din Directiva 70/458/CEE se completează cu următorul alineat:

      „(3)   Norme de aplicare a alineatului (1) se pot adopta conform procedurii stabilite în articolul 40.”

   Articolul 9
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 13 iunie 1988.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. KIECHLE

      (1)  JO C 287, 14.11.1986, p. 4.

      (2)  JO C 7, 12.1.1987, p. 298.

      (3)  JO 125, 11.7.1966, p. 2290/66.

      (4)  JO L 56, 2.3.1988, p. 42.

      (5)  JO 125, 11.7.1966, p. 2298/66.

      (6)  JO L 273, 26.9.1987, p. 43.

      (7)  JO 125, 11.7.1966, p. 2309/66.

      (8)  JO L 49, 18.2.1987, p. 39.

      (9)  JO 125, 11.7.1966, p. 2320/66.

      (10)  JO L 197, 18.7.1987, p. 36.

      (11)  JO 125, 11.7.1966, p. 2326/66.

      (12)  JO L 362, 31.12.1985, p. 8.

      (13)  JO L 93, 17.4.1968, p. 15.

      (14)  JO L 118, 7.5.1986, p. 23.

      (15)  JO L 169, 10.7.1969, p. 3.

      (16)  JO L 225, 12.10.1970, p. 7.

      (17)  JO L 273, 26.9.1987, p. 45.