title: Directiva Comisiei din 5 martie 1991 pentru definirea și stabilirea, în conformitate cu articolul 10 din Directiva 88/379/CEE a Consiliului, a normelor metodologice privind sistemul specific de informare referitor la preparatele periculoase

text:
               13/Volumul 10

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               47

         31991L0155

               L 076/35

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 5 martie 1991
   pentru definirea și stabilirea, în conformitate cu articolul 10 din Directiva 88/379/CEE a Consiliului, a normelor metodologice privind sistemul specific de informare referitor la preparatele periculoase
   (91/155/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 88/379/CEE a Consiliului din 7 iunie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea preparatelor periculoase (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 90/492/CEE a Comisiei (2) și, în special, articolul 10 alineatul (2) al acesteia,
   întrucât etichetarea prevăzută de Directiva 88/379/CEE constituie o informație de bază pentru utilizatorii de preparate periculoase, furnizându-le o indicație clară și concisă asupra pericolelor potențiale; întrucât această etichetare trebuie completată printr-un sistem de informare mai detaliat pentru utilizatorii profesioniști;
   întrucât articolul 10 din Directiva 88/379/CEE prevede punerea în aplicare a unui sistem de informare referitor la substanțele periculoase sub formă de fișe de informații de securitate; întrucât, în afară de aceasta, respectivul articol precizează că o astfel de informație este destinată în principal utilizatorilor profesioniști și trebuie să le permită să ia măsurile necesare pentru protejarea sănătății și a securității la locul de muncă;
   întrucât există legături strânse între Directiva 88/379/CEE și Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 90/517/CEE (4); întrucât, în consecință, este necesar să fie creată, pentru fișele de informații de securitate, o structură aplicabilă atât substanțelor periculoase cât și preparatelor periculoase; întrucât, pentru substanțele periculoase, instrucțiunile de aplicare vor fi stabilite ulterior;
   întrucât a fost consultat Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă, înființat prin Decizia Consiliului 74/325/CEE (5), astfel cum a fost modificată ultima dată prin actul privind aderarea Spaniei și a Portugaliei;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu substanțe și preparate periculoase,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Persoana responsabilă de introducerea pe piață a unei substanțe sau a unui preparat periculos, cu sediul în Comunitate, fie că este producătorul, importatorul sau distribuitorul, trebuie să furnizeze destinatarului care este un utilizator profesionist o fișă tehnică de securitate cuprinzând informațiile prevăzute la articolul 3.
   (2)   Informațiile sunt furnizate gratuit cel mai târziu la data primei livrări a substanței sau a preparatului și, în continuare, după orice revizuire motivată de noi informații importante referitoare la securitatea și protecția sănătății și a mediului.
   Noua versiune datată, identificată ca „Revizuit …(data)” trebuie furnizată gratuit tuturor destinatarilor anteriori care au primit substanța sau preparatul în cele douăsprezece luni precedente.
   (3)   Furnizarea fișei tehnice de securitate nu este obligatorie atunci când substanțele sau preparatele periculoase oferite sau vândute publicului larg sunt însoțite de suficient de multe informații pentru a permite utilizatorilor să ia măsurile necesare în domeniul protecției sănătății și securității. Cu toate acestea, dacă un utilizator profesionist solicită aceasta, trebuie să îi fie furnizată o fișă tehnică de securitate.
   Articolul 2
   Statele membre pot condiționa introducerea pe piață pe teritoriul lor a substanțelor sau a preparatelor periculoase de utilizarea limbii sau limbilor lor oficiale la redactarea fișei tehnice de securitate menționate la articolul 1.
   Articolul 3
   Fișa tehnică de securitate menționată la articolul 1 trebuie să cuprindă următoarele rubrici obligatorii:

               1.

               identificarea substanței/preparatului și a societății/întreprinderii;

               2.

               compoziția/informații asupra componenților;

               3.

               identificarea pericolelor;

               4.

               primul ajutor;

               5.

               măsuri de combatere a incendiilor;

               6.

               măsuri care trebuie luate în caz de dispersare accidentală;

               7.

               manipulare și depozitare;

               8.

               control al expunerii/protecție individuală;

               9.

               proprietăți fizice și chimice;

               10.

               stabilitate și reactivitate;

               11.

               informații toxicologice;

               12.

               informații ecologice;

               13.

               considerații referitoare la eliminare;

               14.

               informații referitoare la transport;

               15.

               informații despre reglementare;

               16.

               alte informații.

         Constituie obligația persoanei responsabile de introducerea pe piață a substanței sau a preparatului să furnizeze informațiile care corespund acestor rubrici, redactându-le conform notelor explicative din anexă.
   Fișa tehnică de securitate trebuie să fie datată.
   Articolul 4
   Pentru substanțele periculoase, instrucțiunile de aplicare a prezentei directive vor fi fixate ulterior.
   Articolul 5
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 mai 1991. Ele informează de îndată Comisia despre aceasta.
   (2)   Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 8 iunie 1991.
   Prin derogare, sistemele de informare de tip fișe de securitate care există în statele membre pot fi utilizate până la 30 iunie 1993.
   (3)   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 5 martie 1991.

            Pentru Comisie

         Martin BANGEMANN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 187, 16.7.1988, p. 14.

      (2)  JO L 275, 5.10.1990, p. 35.

      (3)  JO 196, 16.8.1967, p. 1.

      (4)  JO L 287, 19.10.1990, p. 37.

      (5)  JO L 185, 9.7.1974, p. 15.
   ANEXĂ
   GHID PENTRU ELABORAREA FIȘELOR TEHNICE DE SECURITATE
   Notele explicative de mai jos sunt date cu titlu informativ. Scopul lor este de a garanta faptul că conținutul fiecăreia dintre rubricile obligatorii enumerate la articolul 3 va permite utilizatorilor profesioniști să ia măsurile necesare în domeniul protecției sănătății și securității la locul de muncă.
   Informațiile trebuie redactate într-un mod clar și concis.
   Având în vedere gama largă de proprietăți ale substanțelor și preparatelor, în anumite cazuri pot fi necesare informații suplimentare. Dacă, în alte cazuri, informația care decurge din anumite proprietăți se poate dovedi nesemnificativă sau chiar imposibil de furnizat din punct de vedere tehnic, motivele vor trebui indicate cu claritate.
   Deși ordinea rubricilor nu este obligatorie, secvența indicată la articolul 3 este recomandată.
   Atunci când o fișă tehnică de securitate a făcut obiectul unei revizuiri, se va atrage atenția destinatarului asupra modificărilor introduse.
   1.   Identificarea substanței/preparatului și a societății/întreprinderii
   1.1.   Identificarea substanței sau a preparatului
   Denumirea utilizată pentru identificare trebuie să fie identică cu cea care figurează pe etichetă așa cum este precizat în anexa VI partea a II-a la Directiva 67/548/CEE.
   Atunci când există alte mijloace de identificare, acestea pot fi indicate.
   1.2.   Identificarea societății/întreprinderii

               —

               Identificarea persoanei responsabile cu comercializarea cu sediul în Comunitate, fie că este vorba despre producător, despre importator sau despre distribuitor.

               —

               Adresa completă și numărul de telefon al persoanei responsabile.

         1.3.   Se vor completa informațiile precedente indicând numărul de telefon pentru apelurile de urgență al întreprinderii și/sau al organismului consultativ oficial așa cum a fost definit în articolul 12 din Directiva 88/379/CEE.
   2.   Compoziție/informații despre componenți
   Aceste informații trebuie să permită destinatarului să recunoască cu ușurință riscurile pe care le prezintă substanța sau preparatul.
   Pentru un preparat:

               (a)

               nu este necesar să se indice compoziția completă (natura componenților și concentrația acestora);

               (b)

               totuși, trebuie menționate, împreună cu concentrația sau gama de concentrație a acestora, atunci când sunt prezente în concentrații egale sau superioare celor prevăzute la articolul 3 alineatul (6) litera (a) din Directiva 88/379/CEE, cu excepția cazului în care pare a fi mai potrivită o limită inferioară:

                           —

                           substanțele periculoase pentru sănătate în sensul Directivei 67/548/CEE
                           și

                           —

                           cel puțin substanțele pentru care există, în virtutea dispozițiilor comunitare, limite de expunere recunoscute, dar care nu se regăsesc în directiva mai sus menționată;

               (c)

               pentru substanțele menționate mai sus, trebuie menționată clasificarea acestora, fie că aceasta derivă din articolul 5 alineatul (2) sau din anexa I la Directiva 67/548/CEE, adică simbolurile și frazele R care le corespund conform pericolului pe care îl reprezintă pentru sănătate;

               (d)

               dacă identitatea anumitor substanțe trebuie să rămână confidențială conform dispozițiilor articolului 7 alineatul (1) din Directiva 88/379/CEE, natura chimică trebuie să fie descrisă pentru a asigura securitatea utilizării. Numele care trebuie utilizat trebuie să fie același cu cel care derivă din aplicarea dispozițiilor menționate mai sus.

         3.   Identificarea pericolelor
   Principalele pericole trebuie indicate în mod clar și concis, mai ales pericolele esențiale pe care le prezintă substanța sau preparatul pentru om și pentru mediul înconjurător.
   Trebuie descrise principalele efecte periculoase pentru sănătatea oamenilor și simptomele legate de utilizare sau de utilizarea improprie previzibile.
   Aceste informații trebuie să fie compatibile cu cele care figurează efectiv pe etichetă fără a le repeta.
   4.   Primul ajutor
   Se va descrie primul ajutor care trebuie acordat. Totuși, este important să se specifice dacă este necesar un examen medical imediat.
   Informațiile referitoare la primul ajutor trebuie să fie concise și ușor de înțeles de către victimă, de către persoanele prezente și de către persoanele specializate în acordarea primului ajutor. Simptomele și efectele trebuie să fie descrise pe scurt, iar instrucțiunile trebuie să indice ce trebuie făcut imediat în caz de accident și dacă există riscul unor efecte întârziate după expunere.
   Se va prevedea o rubrică specifică pentru fiecare tip de expunere, adică inhalare, contact cu pielea și cu ochii, ingerare.
   Se va preciza dacă intervenția unui medic este necesară sau de dorit.
   Pentru anumite substanțe sau preparate poate fi important să se sublinieze că la locul de muncă trebuie puse la dispoziție mijloace speciale pentru a permite un tratament specific și imediat.
   5.   Măsuri de combatere a incendiilor
   Se vor indica regulile de combatere a unui incendiu declanșat de substanță/preparat sau care survine în apropierea acestora, indicând:

               —

               orice mijloc adecvat de stingere;

               —

               orice mijloc de stingere care nu trebuie utilizat din motive de securitate;

               —

               orice risc deosebit care este rezultatul expunerii la substanța/preparatul ca atare, la produsele de combustie, la gazele produse;

               —

               orice echipament de protecție special pentru personalul însărcinat cu lupta împotriva focului.

         6.   Măsuri care trebuie luate în caz de dispersare accidentală
   În funcție de substanță sau preparat, vor trebui eventual furnizate informații în ceea ce privește:

               —

                  măsurile de precauție individuale:

               distanța față de sursele de aprindere, ventilație/protecție respiratorie suficientă, luptă împotriva pulberilor, prevenirea contactelor cu pielea și cu ochii;

               —

                  măsurile de precauție în ceea ce privește protecția mediului:

               evitarea contaminării sistemelor de canalizare, a apelor de suprafață și a apelor subterane precum și a solului; alertarea eventuală a persoanelor din vecinătate;

               —

                  metodele de curățare:

               utilizarea materialelor absorbante (de exemplu: nisip, pământ cu diatomee, liant acid, liant universal, talaș etc.), eliminarea gazelor/fumului prin stropire cu apă, diluare.
               Este posibil în egală măsură să fie necesară adăugarea unor mențiuni cum ar fi:

                  „a nu se utiliza niciodată, a se neutraliza prin etc.”

      NB: Dacă este cazul, a se vedea punctele 8 și 13.
   7.   Manipulare și depozitare
   7.1.   Manipulare
   Se vor avea în vedere precauțiile care trebuie luate pentru a garanta o manipulare fără pericol, în special măsurile de natură tehnică, cum ar fi ventilarea locală și generală, măsurile destinate să împiedice producerea de particule în suspensie și de pulberi sau să prevină incendiile, precum și toate exigențele sau normele specifice care au legătură cu substanța/preparatul (de exemplu echipamentul și procedurile de utilizare recomandate sau interzise) dându-se, dacă este posibil, și o scurtă descriere.
   7.2.   Depozitare
   Se vor studia condițiile necesare pentru a garanta securitatea depozitării, cum ar fi proiectarea specifică a localurilor de depozitare sau a rezervoarelor (inclusiv a pereților de izolare și de ventilare), materialele incompatibile, condițiile de depozitare (temperatură și limită/plajă de umiditate, lumină, gaze inerte etc.), echipamentul electric special și prevenirea acumulării de electricitate statică.
   Dacă este cazul, trebuie indicate cantitățile limită care pot fi depozitate. Trebuie furnizată mai ales orice indicație specială, cum ar fi tipul de material utilizat pentru ambalarea/containerul substanței sau al preparatului.
   8.   Control al expunerii/protecție individuală
   În acest document, noțiunea de control al expunerii cuprinde toate precauțiile care trebuie luate pe parcursul utilizării pentru a reduce la minimum expunerea lucrătorilor.
   Trebuie luate măsuri de ordin tehnic înainte de a se recurge la echipamentele de protecție individuală. În consecință, este necesar să fie furnizate informații referitoare la concepția sistemului, de exemplu sistemul de izolare. Această informație ar trebui să fie complementară cu cea care a fost deja dată la punctul 7.1.
   Se vor indica, împreună cu referințele lor, orice parametri de control specific, ca de exemplu valorile limită sau normele biologice. Se vor furniza informații asupra procedurilor de supraveghere recomandate, indicând referințele acestora.
   Atunci când este necesară protecția individuală, se va specifica tipul de echipament care poate asigura o protecție adecvată:

               —

                  protecție respiratorie

               în cazul gazului, vaporilor sau pulberilor periculoase, a se avea în vedere necesitatea existenței unor materiale de protecție corespunzătoare, ca de exemplu aparate de respirat autonome, măști și filtre adecvate;

               —

                  protecția mâinilor

               se va specifica tipul de mănuși care trebuie purtate în momentul manipulării substanței sau preparatului. Dacă este necesar, se va indica orice măsură suplimentară de protecție a mâinilor și a pielii;

               —

                  protecția ochilor

               se va specifica tipul de protecție oculară necesar: geamuri de securitate, ochelari de protecție, ecran facial;

               —

                  protecția pielii:

               dacă este cazul să fie protejată o parte a corpului alta decât mâinile, se va specifica tipul de echipament de protecție, șorț, cizme, echipament complet de protecție. Dacă este necesar, va fi indicată orice măsură specială de igienă.

         9.   Proprietăți fizice și chimice
   Această rubrică trebuie să conțină următoarele informații, în măsura în care acestea se aplică substanței sau preparatului respectiv:

                  Aspect

               se va indica starea fizică (solidă, lichidă, gazoasă) și culoarea substanței sau a preparatului în forma în care este comercializat.

                  Miros

               dacă mirosul este perceptibil, se va face o scurtă descriere.

                  pH

               se va indica pH-ul substanței/preparatului așa cum este comercializat sau în soluție apoasă; în acest ultim caz, se va indica și concentrația.

                  Temperatură/interval de fierbere:

               în sensul Directivei 67/548/CEE

                  Temperatură/interval de fuziune:

                  Punct de aprindere:

                  Inflamabilitate (solid, gaz):

                  Autoaprindere:

                  Pericol de explozie:

                  Proprietăți comburante:

                  Presiunea aburilor:

                  Densitate relativă:

                  Solubilitate:

                           —

                              hidrosolubilitate:

                           —

                              liposolubilitate (solvent – ulei: de precizat):

                  Coeficient de distribuție: alcool normal octanic/apă:

                  Alte date:

               Se vor indica parametrii importanți pentru securitate, ca de exemplu densitatea vaporilor, capacitatea de amestec, viteza de evaporare, conductivitatea, vâscozitatea etc.

         Proprietățile de mai sus sunt stabilite conform recomandărilor din anexa V partea A la Directiva 67/548/CEE sau prin orice altă metodă comparabilă.
   10.   Stabilitate și reactivitate
   Se va indica stabilitatea substanței sau a preparatului și posibilitatea unor reacții periculoase în anumite condiții.
   Condiții care trebuie evitate:
   se vor enumera condițiile de temperatură, presiune, lumină, șocuri etc. susceptibile de a determina o reacție periculoasă și dacă este posibil se vor furniza și scurte explicații.
   Substanțe care trebuie evitate:
   se vor enumera substanțele ca apa, aerul, acizii, bazele, oxidanții sau orice altă substanță specifică susceptibilă de a produce o reacție periculoasă și dacă este posibil se vor furniza și scurte explicații.
   Produse de descompunere periculoase:
   se vor enumera substanțele periculoase produse în cantități periculoase în momentul descompunerii.

      NB: Vor fi semnalate în mod expres:

               —

               necesitatea și prezența stabilizatorilor;

               —

               posibilitatea unei reacții exotermice periculoase;

               —

               semnificația eventuală, în planul securității, a unei modificări a aspectului fizic al substanței sau al preparatului;

               —

               produsele de descompunere periculoase care se pot eventual transforma în contact cu apa;

               —

               posibilitatea de degradare în produse instabile.

         11.   Informații toxicologice
   Această rubrică răspunde necesității unei descrieri concise și totuși complete și comprehensibile a diferitelor efecte toxice care pot fi observate atunci când un utilizator intră în contact cu substanța sau cu preparatul.
   Este cazul să fie indicate efectele periculoase pentru sănătate ale unei expuneri la substanța sau preparatul respectiv, indiferent dacă aceste efecte sunt cunoscute ca urmare a experienței sau a concluziilor experimentărilor științifice. Vor fi furnizate informații asupra diferitelor căi de expunere (inhalare, ingestie, contact cu pielea și cu ochii) și se vor descrie simptomele asociate cu proprietățile fizice, chimice și toxicologice.
   Se vor indica efectele în timp și cele imediate cunoscute ca și efectele cronice induse de o expunere pe termen lung și scurt: de exemplu sensibilizare, efecte cancerigene, mutagene, toxicitate față de reproducere, inclusiv efectele teratogene sau narcotice.
   Ținând seama de informațiile furnizate deja la punctul 2 „Compoziție/informații despre componenți”, poate fi necesar să se facă referire la efectele specifice pe care le pot avea pentru sănătate anumiți compuși prezenți în preparate.
   12.   Informații ecologice
   Se va da o apreciere a efectelor, a comportamentului și a evoluției probabile a substanței sau a preparatului în mediu.
   Se vor descrie principalele caracteristici susceptibile de a avea un efect asupra mediului, datorită naturii lor și metodelor probabile de utilizare:

               —

               mobilitate;

               —

               persistență și capacitate de degradare;

               —

               potențial de bioacumulare;

               —

               toxicitate acvatică și alte date care au legătură cu ecotoxicitatea, de exemplu comportamentul în instalațiile de tratare a apelor reziduale.

         Observații
   În așteptarea stabilirii definitive a criteriilor de evaluare a incidențelor unui preparat asupra mediului, informațiile referitoare la proprietățile menționate mai sus trebuie furnizate pentru substanțele clasificate ca fiind periculoase pentru mediu și care se găsesc în preparat.
   13.   Considerații referitoare la eliminare
   Dacă eliminarea substanței sau a preparatului (excedente sau deșeuri care rezultă din utilizarea previzibilă) prezintă un pericol, trebuie furnizată o descriere a acestor reziduuri precum și informații privind modul de manipulare a acestora fără pericol.
   Se vor indica metodele corespunzătoare de eliminare, precum și cele referitoare la ambalajele contaminate (incinerare, reciclare, depozitare la gropile de gunoi etc.)
   Observații
   Se va menționa orice dispoziție comunitară care are legătură cu eliminarea deșeurilor. În absența acestora, trebuie să se reamintească utilizatorului că pot fi în vigoare dispoziții naționale sau regionale.
   14.   Informații referitoare la transport
   Se vor indica toate precauțiile speciale pe care un utilizator trebuie să le cunoască sau să le ia pentru transportarea în interiorul sau exteriorul instalațiilor sale.
   În plus, pot fi furnizate informațiile prevăzute de recomandarea Națiunilor Unite și de alte acorduri internaționale referitoare la transportul și ambalarea mărfurilor periculoase.
   15.   Informații despre reglementare
   Se vor furniza informațiile care figurează pe etichetă, conform directivelor referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor și preparatelor periculoase.
   Dacă substanța sau preparatul prevăzut în această fișă de securitate face obiectul unor dispoziții speciale în domeniul protecției omului și a mediului pe plan comunitar (de exemplu limitarea comercializării și a utilizării, valoarea limită de expunere la locul de muncă), aceasta trebuie, în limita posibilului, să fie precizată. Trebuie de asemenea să se atragă atenția destinatarilor asupra existenței unor legislații naționale care pun aceste dispoziții în aplicare.
   Este de asemenea recomandat ca fișa de informații să reamintească destinatarilor că trebuie să se conformeze oricărei alte dispoziții naționale aplicabile.
   16.   Alte informații
   Se va indica orice altă informație care poate fi importantă pentru securitate și sănătate, de exemplu:

               —

               sfaturi referitoare la formare;

               —

               utilizări recomandate și restricții;

               —

               alte informații (referințe scrise și/sau punct de contact tehnic);

               —

               sursa principalelor informații utilizate în fișă.

         Se va indica de asemenea data de emitere a fișei tehnice, atunci când aceasta nu este precizată în altă parte.


title: Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]

text:
               05/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               3

         31992L0085

               L 348/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/85/CEE A CONSILIULUI

   din 19 octombrie 1992
   privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 118a al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei, prezentată după consultarea Comitetului consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât articolul 118a din tratat prevede adoptarea de către Consiliu, prin intermediul directivelor, a cerințelor minime pentru a încuraja îmbunătățirea, în special, a mediului de muncă, în vederea garantării unui nivel mai bun de protecție a sănătății și securității lucrătorilor;
   întrucât prezenta directivă nu justifică o eventuală scădere a nivelurilor de protecție deja atinse în fiecare dintre statele membre, acestea angajându-se, în temeiul tratatului, să promoveze îmbunătățirea condițiilor existente în acest domeniu și având ca obiectiv armonizarea acestor condiții pe calea progresului;
   întrucât, în conformitate cu articolul 118a din tratat, aceste directive trebuie să evite impunerea unor constrângeri administrative, financiare și juridice care ar împiedica crearea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii;
   întrucât, conform Deciziei 74/325/CEE (4), modificată de Actul de aderare din 1985, Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă este consultat de Comisie în privința elaborării de programe în acest domeniu;
   întrucât Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor, adoptată în cadrul Consiliului European de la Strasburg, la 9 decembrie 1989, de către șefii de stat și de guvern ai 11 state membre, stabilește, în special la punctul 19, următoarele:

      „Orice lucrător trebuie să beneficieze de condiții satisfăcătoare de protecție a sănătății și securității în mediul său de muncă. Trebuie luate măsuri adecvate pentru a continua armonizarea condițiilor din acest domeniu pe calea progresului”;

   întrucât Comisia, în programul său de acțiune pentru aplicarea Cartei comunitare a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor, a inclus, printre obiectivele sale, adoptarea de către Consiliu a unei directive privind protecția femeilor gravide la locul de muncă;
   întrucât articolul 15 din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (5) prevede ca grupurile expuse unor riscuri deosebite să fie protejate împotriva pericolelor care le afectează în mod specific munca;
   întrucât lucrătoarele gravide, care au născut de curând sau care alăptează trebuie considerate, în multe privințe, un grup expus unor riscuri specifice și întrucât trebuie luate măsuri cu privire la securitatea și sănătatea lor;
   întrucât protecția securității și sănătății lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează nu trebuie să defavorizeze femeile pe piața muncii și nici să acționeze în detrimentul directivelor privind egalitatea tratamentului aplicat femeilor și bărbaților;
   întrucât anumite tipuri de activități pot să prezinte un risc specific de expunere la agenți, procese sau condiții de muncă periculoase pentru lucrătoarele gravide, care au născut de curând sau care alăptează; întrucât astfel de riscuri trebuie așadar evaluate, iar rezultatul evaluărilor trebuie comunicat lucrătoarelor și/sau reprezentanților acestora;
   întrucât, pe de altă parte, în cazul în care rezultatul acestei evaluări demonstrează existența unui risc pentru securitatea sau sănătatea lucrătoarelor, trebuie prevăzută o modalitate de protecție a acestora;
   întrucât lucrătoarele gravide și cele care alăptează nu trebuie să desfășoare activități care, în urma evaluărilor, prezintă riscul unei expuneri la anumiți agenți sau la condiții de muncă extrem de periculoase, care pun în pericol securitatea sau sănătatea acestor lucrătoare;
   întrucât trebuie elaborate prevederi pentru ca lucrătoarele gravide, care au născut de curând sau care alăptează să nu fie obligate să lucreze noaptea, aceste prevederi fiind necesare din punctul de vedere al securității și sănătății;
   întrucât vulnerabilitatea lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează face necesară acordarea dreptului la un concediu de maternitate de cel puțin 14 săptămâni consecutive, repartizate înainte și/sau după naștere și efectuarea unui concediu de maternitate obligatoriu de cel puțin două săptămâni, repartizat înainte și/sau după naștere;
   întrucât riscul concedierii din motive legate de starea lor poate avea efecte dăunătoare asupra stării fizice și psihice a lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează; întrucât trebuie să se prevadă o interzicere a concedierii;
   întrucât măsurile de organizare a muncii care vizează protecția sănătății lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, nu au efect decât dacă sunt însoțite de menținerea drepturilor legate de contractul de muncă, inclusiv menținerea remunerației sau acordarea unei prestații adecvate;
   întrucât, pe lângă acestea, prevederile referitoare la concediul de maternitate nu ar avea efect dacă nu ar fi însoțite de menținerea drepturilor legate de contractul de muncă sau de acordarea unei prestații adecvate;
   întrucât noțiunea de prestație adecvată în cazul concediului de maternitate trebuie privită ca un punct tehnic de referință în vederea fixării nivelului minim de protecție și nu trebuie interpretată, în nici un caz, ca implicând o analogie între graviditate și boală,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   SECȚIUNEA I
   OBIECT ȘI DEFINIȚII
   Articolul 1
   Obiectul
   (1)   Obiectul prezentei directive, care este a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, este de a aplica măsurile de promovare a îmbunătățirii securității și sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează.
   (2)   Dispozițiile Directivei 89/391/CEE, cu excepția articolului 2 alineatul (2), se aplică în întregime întregului domeniu la care se face referire la alineatul (1), fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive și/sau speciale incluse în prezenta directivă.
   (3)   Prezenta directivă nu poate să aibă ca efect reducerea nivelului de protecție acordat lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează, față de situația existentă în fiecare stat membru la data adoptării prezentei directive.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               prin lucrătoare gravidă se înțelege orice lucrătoare gravidă care își informează angajatorul despre starea sa, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale;

               (b)

               prin lucrătoare care a născut de curând se înțelege orice lucrătoare care a născut de curând, în sensul legislației și/sau al practicilor naționale, și care își informează angajatorul asupra stării sale, în conformitate cu aceste legislații și/sau practici;

               (c)

               prin lucrătoare care alăptează se înțelege orice lucrătoare care alăptează, în sensul legislației și practicii naționale, și care își informează angajatorul asupra stării sale, în conformitate cu aceste legislații și/sau practici.

         SECȚIUNEA II
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 3
   Liniile directoare
   (1)   Comisia, consultându-se cu statele membre și fiind sprijinită de Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă, stabilește liniile directoare privind evaluarea agenților chimici, fizici și biologici și a proceselor industriale considerate periculoase pentru securitatea sau sănătatea lucrătoarelor, în sensul articolului 2.
   Liniile directoare menționate la primul paragraf trebuie să aibă în vedere, de asemenea, mișcările și pozițiile de lucru, oboseala fizică și mintală și alte tipuri de efort fizic și psihic legate de activitatea desfășurată de lucrătoare, în sensul articolului 2.
   (2)   Scopul liniilor directoare menționate la alineatul (1) este de a servi ca bază pentru evaluarea menționată la articolul 4 alineatul (1).
   În acest scop, statele membre trebuie să aducă la cunoștință aceste linii directoare tuturor angajatorilor și lucrătoarelor și/sau reprezentanților acestora din statul membru respectiv.
   Articolul 4
   Evaluarea și informarea
   (1)   Pentru toate activitățile care pot prezenta un risc specific de expunere la agenți, procese sau condiții de muncă, a căror listă neexhaustivă este prezentată în anexa I, angajatorul trebuie să evalueze natura, gradul și durata expunerii lucrătoarelor în întreprinderea și/sau unitatea respectivă, în sensul articolului 2, fie direct, fie prin intermediul serviciilor de protecție și prevenire menționate la articolul 7 din Directiva 89/391/CEE, cu scopul de:

               —

               a evalua orice risc pentru securitatea sau sănătatea lucrătoarelor și orice efect posibil asupra sarcinii sau alăptării, în sensul articolului 2;

               —

               a decide ce măsuri trebuie luate.

         (2)   Fără a aduce atingere articolului 10 din Directiva 89/391/CEE, în întreprinderea și/sau unitatea respectivă, lucrătoarele, în sensul articolului 2, și lucrătoarele care s-ar putea afla într-una dintre situațiile menționate la articolul 2 și/sau reprezentanții lor sunt informați cu privire la rezultatele evaluării menționate la alineatul (1) și la toate măsurile referitoare la sănătatea și securitatea la locul de muncă.
   Articolul 5
   Consecințele rezultatelor evaluării
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 6 din Directiva 89/391/CEE, dacă rezultatele evaluării la care se face referire la articolul 4 alineatul (1) evidențiază un risc pentru securitatea sau sănătatea lucrătoarelor sau o repercusiune asupra sarcinii sau alăptării, în sensul articolului 2, angajatorul ia măsurile necesare pentru ca, printr-o modificare temporară a condițiilor de muncă și/sau a programului de lucru al lucrătoarei în cauză, să fie evitată expunerea acestei lucrătoare la riscurile evidențiate.
   (2)   Dacă modificarea condițiilor de muncă și/sau a programului de lucru nu este posibilă din punct de vedere tehnic sau obiectiv ori nu poate fi solicitată în mod rezonabil, din motive bine întemeiate, angajatorul va lua măsuri pentru a schimba locul de muncă al lucrătoarei respective.
   (3)   Dacă schimbarea locului de muncă nu este posibilă din punct de vedere tehnic și/sau nu poate fi solicitată în mod rezonabil, din motive bine întemeiate, lucrătoarelor respective trebuie să li se acorde, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale, o dispensă pentru întreaga perioadă necesară protecției securității sau sănătății lor.
   (4)   Dispozițiile prezentului articol se aplică mutatis mutandis în cazul în care o lucrătoare care exercită o activitate interzisă în temeiul articolului 6 rămâne însărcinată sau alăptează și își informează angajatorul cu privire la aceasta.
   Articolul 6
   Interdicții de expunere
   Pe lângă dispozițiile generale referitoare la protecția lucrătorilor, în special cele referitoare la valorile limită de expunere profesională:

               1.

               lucrătoarele gravide, în sensul articolului 2 litera (a), nu pot fi obligate, în nici un caz, să desfășoare activități pentru care evaluarea a evidențiat riscul de expunere la agenții și condițiile de muncă prezentate în anexa II secțiunea A, care pot pune în pericol securitatea sau sănătatea acestor lucrătoare;

               2.

               lucrătoarele care alăptează, în sensul articolului 2 litera (c), nu pot fi obligate, în nici un caz, să desfășoare activități pentru care evaluarea a evidențiat riscul de expunere la agenții și condițiile de muncă prezentate în anexa II secțiunea B, care pot pune în pericol securitatea sau sănătatea acestor lucrătoare.

         Articolul 7
   Munca de noapte
   (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru ca lucrătoarele menționate la articolul 2 să nu fie obligate să desfășoare muncă de noapte în timpul sarcinii și în perioada postnatală, perioadă care va fi determinată de autoritatea națională responsabilă în domeniul securității și sănătății, sub rezerva prezentării, în conformitate cu procedurile prevăzute de statele membre, a unui certificat medical care atestă că perioada respectivă este necesară pentru securitatea sau sănătatea lucrătoarei în cauză.
   (2)   Măsurile menționate la alineatul (1) trebuie să includă, în conformitate cu legislațiile și practicile naționale, posibilitatea:

               (a)

               transferului la o muncă de zi
               sau

               (b)

               o dispensă ori prelungirea concediului de maternitate, în cazul în care un astfel de transfer nu este posibil din punct de vedere tehnic și/sau obiectiv ori nu poate fi solicitat în mod rezonabil din motive bine întemeiate.

         Articolul 8
   Concediul de maternitate
   (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru ca lucrătoarele, în sensul articolului 2, să beneficieze de un concediu de maternitate de cel puțin 14 săptămâni consecutive, repartizat înainte și/sau după naștere, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale.
   (2)   Concediul de maternitate prevăzut la alineatul (1) trebuie să includă un concediu de maternitate obligatoriu de cel puțin două săptămâni, repartizat înainte și/sau după naștere, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale.
   Articolul 9
   Acordarea de dispense pentru consultații prenatale
   Statele membre iau măsurile necesare pentru ca lucrătoarele gravide, în sensul articolului 2 litera (a), să beneficieze, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale, de dispense remunerate pentru a efectua consultațiile prenatale, dacă acestea au loc în timpul programului de lucru.
   Articolul 10
   Interzicerea concedierii
   Pentru a garanta lucrătoarelor, în sensul articolului 2, exercitarea drepturilor de protecție a sănătății și securității, recunoscute prin prezentul articol, se prevăd următoarele:

               1.

               statele membre iau măsurile necesare pentru a interzice concedierea lucrătoarelor, în sensul articolului 2, în perioada de la începutul sarcinii până la terminarea concediului de maternitate menționat la articolul 8 alineatul (1), cu excepția cazurilor speciale care nu au legătură cu starea lor, admise de legislațiile și/sau practicile naționale și, dacă este cazul, pentru care autoritatea competentă și-a dat acordul;

               2.

               în cazul în care o lucrătoare, în sensul articolului 2, este concediată în timpul perioadei menționate la punctul 1, angajatorul trebuie să prezinte în scris motive bine întemeiate pentru concediere;

               3.

               statele membre iau măsurile necesare pentru protecția lucrătoarelor, în sensul articolului 2, față de consecințele concedierii care, în temeiul punctului 1, este ilegală.

         Articolul 11
   Drepturi legate de contractul de muncă
   Pentru a garanta lucrătoarelor, în sensul articolului 2, exercitarea drepturilor privind protecția sănătății și securității, recunoscute în prezentul articol, se prevăd următoarele:

               1.

               în cazurile menționate la articolele 5, 6 și 7, trebuie asigurate, în conformitate cu legislațiile și practicile naționale, drepturile legate de contractul de muncă, inclusiv menținerea unei remunerații și/sau dreptul lucrătoarelor, în sensul articolului 2, de a beneficia de o prestație adecvată;

               2.

               în cazul menționat la articolul 8, trebuie asigurate următoarele:

                           (a)

                           drepturile legate de contractul de muncă al lucrătoarelor, în sensul articolului 2, altele decât cele prevăzute la litera (b);

                           (b)

                           menținerea unei remunerații și/sau dreptul lucrătoarelor, în sensul articolului 2, de a beneficia de o prestație adecvată;

               3.

               prestația prevăzută la punctul 2 litera (b) este considerată ca fiind adecvată dacă garantează un venit cel puțin echivalent cu cel pe care lucrătoarea respectivă l-ar primi în cazul întreruperii activității din motive legate de starea sănătății sale, în limita unui plafon stabilit de legislațiile naționale;

               4.

               statele membre pot condiționa dreptul la remunerația sau prestația menționate la punctul 1 și la punctul 2 litera (b) de îndeplinirea de către lucrătoarea în cauză a condițiilor legale de acordare a acestor prestații în temeiul legislației naționale.
               Aceste condiții nu pot include, în nici un caz, perioade anterioare de muncă mai mari de 12 luni anterioare datei la care se presupune că va avea loc nașterea.

         Articolul 12
   Apărarea drepturilor
   Statele membre introduc în ordinile lor juridice interne măsurile necesare pentru a permite oricărei lucrătoare, care se consideră nedreptățită prin neaplicarea obligațiilor care decurg din prezenta directivă, să își valorifice drepturile pe cale jurisdicțională sau, în conformitate cu legislațiile și/sau practicile naționale, prin recurgerea la alte autorități competente.
   Articolul 13
   Modificări ale anexelor
   (1)   Modificările de natură strict tehnică ale anexei I, în funcție de progresele tehnice, modificarea normelor sau specificațiilor internaționale și noile descoperiri în domeniul reglementat de prezenta directivă sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 din Directiva 89/391/CEE.
   (2)   Anexa II poate fi modificată numai în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 118a din tratat.
   Articolul 14
   Dispoziții finale
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în cel mult doi ani de la adoptarea acesteia sau se asigură că, în cel mult doi ani de la adoptare, partenerii sociali stabilesc dispozițiile necesare prin convenții colective, statele membre fiind obligate să adopte orice dispoziție necesară care să le permită garantarea în orice moment a rezultatelor impuse de prezenta directivă. Statele membre informează de îndată Comisia în acest sens.
   (2)   În momentul adoptării de către statele membre a dispozițiilor prevăzute la alineatul (1), acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (3)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern deja adoptate sau în curs de adoptare în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (4)   Statele membre raportează Comisiei la fiecare cinci ani cu privire la aplicarea dispozițiilor prezentei directive, indicând punctele de vedere ale partenerilor sociali.
   Cu toate acestea, statele membre raportează pentru prima dată Comisiei cu privire la aplicarea dispozițiilor prezentei directive, indicând punctele de vedere ale partenerilor sociali, după patru ani de la adoptare.
   Comisia informează Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Economic și Social și Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă.
   (5)   Comisia prezintă periodic Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social un raport privind aplicarea prezentei directive, ținând seama de alineatele (1)-(3).
   (6)   Consiliul reexaminează prezenta directivă pe baza unei evaluări realizate pe baza rapoartelor menționate la alineatul (4) al doilea paragraf și, după caz, a unei propuneri care trebuie prezentată de Comisie în cel mult cinci ani de la adoptarea directivei.
   Articolul 15
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 19 octombrie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. CURRY

      (1)  JO C 281, 9.11.1990, p. 3 și

      JO C 25, 1.2.1991, p. 9.

      (2)  JO C 19, 28.1.1991, p. 177 și

      JO C 150, 15.6.1992, p. 99.

      (3)  JO C 41, 18.2.1991, p. 29.

      (4)  JO L 185, 9.7.1974, p. 15.

      (5)  JO L 183, 29.6.1989, p. 1.
   ANEXA I
   LISTA NEEXHAUSTIVĂ A AGENȚILOR, PROCESELOR ȘI CONDIȚIILOR DE MUNCĂ MENȚIONATE
   la articolul 4 alineatul (1)
   A.   Agenți

               1.

                  Agenți fizici, dacă aceștia sunt considerați ca agenți care determină leziuni ale fetusului și pot provoca desprinderea placentei, în special:

                           (a)

                           șocuri, vibrații sau mișcări;

                           (b)

                           manipularea manuală a unor greutăți, implicând riscuri, în special în zona dorso-lombară;

                           (c)

                           zgomot;

                           (d)

                           radiații ionizante (1);

                           (e)

                           radiații neionizante;

                           (f)

                           limite extreme de temperatură;

                           (g)

                           mișcări și poziții de lucru, deplasări - în interiorul sau în exteriorul unității -,oboseală mintală și fizică și alte eforturi fizice legate de activitatea lucrătoarelor, în sensul articolului 2 din prezenta directivă.

               2.

                  Agenți biologici

               Agenții biologici din grupele de risc 2, 3 și 4, în sensul articolului 2 litera (d) punctele 2, 3 și 4 din Directiva 90/679/CEE (2), în măsura în care se cunoaște că acești agenți sau măsurile terapeutice pe care le necesită existența lor, pun în pericol sănătatea femeii gravide și a copilului ce urmează să se nască și în măsura în care nu apar încă în anexa II.

               3.

                  Agenți chimici

               Următorii agenți chimici, în măsura în care se cunoaște că ei pun în pericol sănătatea femeii gravide și a copilului care urmează să se nască și în măsura în care nu apar încă în anexa II:

                           (a)

                           substanțe etichetate R 40, R 45, R 46 și R 47 în conformitate cu Directiva 67/548/CEE (3), în măsura în care aceștia nu apar încă în anexa II;

                           (b)

                           agenții chimici din anexa I la Directiva 90/394/CEE (4);

                           (c)

                           mercur și derivații săi;

                           (d)

                           medicamente antimicotice;

                           (e)

                           monoxid de carbon;

                           (f)

                           agenți chimici periculoși cu cale de absorbție cutanată.

         B.   Procese
   Procesele industriale prezentate în anexa I la Directiva 90/394/CEE.
   C.   Condiții de muncă
   Activități miniere subterane.

      (1)  Vezi Directiva 80/836/Euratom (JO L 246, 17.9.1980, p. 1).

      (2)  JO L 374, 31.12.1990, p. 1.

      (3)  JO L 196, 16.8.1967, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Directiva 90/517/CEE (JO L 287, 19.10.1990, p. 37).

      (4)  JO L 196, 26.7.1990, p. 1.
   ANEXA II
   LISTA NEEXHAUSTIVĂ A AGENȚILOR ȘI A CONDIȚIILOR DE MUNCĂ
   menționată la articolul 6
   A.   Lucrătoare gravide, în sensul articolului 2 litera (a):

               1.

                  Agenți

                           (a)

                              Agenți fizici

                           Activitatea în atmosferă hiperbarică, de exemplu, incinte sub presiune și scufundări subacvatice.

                           (b)

                              Agenți biologici

                           Următorii agenții biologici:

                                       —

                                       toxoplasmă;

                                       —

                                       virusul rubeolei,

                                 cu excepția cazurilor în care se dovedește că lucrătoarele gravide sunt protejate în mod adecvat împotriva acestor agenți, prin imunizare;

                           (c)

                              Agenți chimici

                           Plumbul și derivații săi, în măsura în care pot fi absorbiți de organismul uman.

               2.

                  Condiții de muncă

               Activități subterane miniere.

         B.   Lucrătoare care alăptează, în sensul articolului 2 litera (c)

               1.

                  Agenți

                           (a)

                              Agenți chimici

                           Plumbul și derivații săi, în măsura în care acești agenți pot fi absorbiți de organismul uman.

               2.

                  Condiții de muncă

               Activități miniere subterane.

         Declarația Consiliului și a Comisiei referitoare la articolul 11 alineatul (3) din Directiva 92/85/CEE, înscrisă în procesul-verbal al celei de-a 1608-a sesiuni a Consiliului (Luxemburg, 19 octombrie 1992)
   CONSILIUL ȘI COMISIA au declarat următoarele:

      „Pentru a stabili nivelul prestațiilor menționate la articolul 11 alineatul (2) litera (b) și alineatul (3), din considerente pur tehnice, trebuie să se facă referire la prestația pe care lucrătoarele ar putea-o primi în cazul unei întreruperi a activității din motive legate de starea de sănătate. Această referire nu vizează în nici un fel asimilarea sarcinii sau a nașterii cu boala. În toate statele membre, legislațiile naționale în domeniul protecției sociale prevede un cuantum al prestației care se acordă în cazul întreruperii activității profesionale din motive de sănătate. Legătura care se stabilește cu această prestație, în formularea aleasă, are scopul de a indica un cuantum de referință cert și fix în toate statele membre, permițând determinarea cuantumului minim al indemnizației de maternitate ce trebuie plătit. Dacă alocațiile care se plătesc în fiecare stat membru sunt mai mari decât cele prevăzute în prezenta directivă, acestea sunt, desigur, menținute. Acest lucru reiese clar din articolul 1 alineatul (3) din prezenta directivă.”