title: A treisprezecea directivă a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității

text:
Anunţ juridic important

|

31986L0560

Jurnalul Oficial L 326 , 21/11/1986 p. 0040 - 0041 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 1 p. 0130  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 1 p. 0130  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 129  - 130 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 129  - 130

		19861117A treisprezecea directivă a Consiliuluidin 17 noiembrie 1986privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității(86/560/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 99 și 100,având în vedere a șasea Directivă a Consiliului 77/388/CEE din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare [1], în special articolul 17 alineatul (4),având în vedere propunerea Comisiei [2],având în vedere avizul Parlamentului European [3],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [4],întrucât articolul 8 din Directiva 79/1072/CEE [5] privind sistemele de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării, prevede că în cazul persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității, statele membre pot refuza restituirile sau pot impune condiții speciale;întrucât este necesar să se asigure dezvoltarea armonioasă a relațiilor comerciale între Comunitate și țările terțe conform dispozițiilor Directivei 77/1072/CEE, ținându-se cont în același timp de situațiile diferite întâlnite în țările terțe;întrucât trebuie prevenite anumite forme de fraudă sau evaziune fiscală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1În sensul prezentei directive:(1) "Persoană impozabilă care nu este stabilită pe teritoriul Comunității" înseamnă o persoană plătitoare de impozit conform articolului 4 alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE care, pe perioada menționată în articolul 3 alineatul (1) din prezenta directivă, nu a avut pe teritoriul comunitar nici sediul firmei, nici o unitate fixă de unde a derulat activități comerciale și, dacă nu există un asemenea sediu sau o asemenea unitate fixă, nici adresa permanentă sau locul de reședință obișnuit și care, în aceeași perioadă, nu a livrat bunuri și nu a prestat servicii considerate livrate sau prestate în statul membru menționat în articolul 2, cu excepția:(a) serviciilor de transport și a serviciilor auxiliare acestora, scutite în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (i), articolului 15 sau articolului 16 alineatul (1) paragrafele B, C și D din Directiva 77/388/CEE;(b) serviciilor prestate în cazurile în care taxa este plătibilă doar de către persoana căreia îi sunt prestate, în temeiul articolului 21 alineatul (1) litera (b) din Directiva 77/388/CEE.(2) "Teritoriul Comunității" înseamnă teritoriile statelor membre în care se aplică Directiva 77/388/CEE.Articolul 2(1) Fără a aduce atingere articolelor 3 și 4, fiecare stat membru restituie oricărei persoane impozabile care nu este stabilită pe teritoriul Comunității, în condițiile prevăzute în continuare, orice taxă pe valoarea adăugată aplicată unor servicii care i-au fost prestate sau pentru bunuri mobiliare care i-au fost livrate pe teritoriul țării de către altă persoană impozabile sau care i-a fost percepută pentru importul de bunuri în statul respectiv, în măsura în care aceste bunuri sau servicii nu sunt folosite în scopul tranzacțiilor menționate în articolul 17 alineatul (3) literele (a) și (b) din Directiva 77/388/CEE sau pentru prestarea serviciilor menționate în articolul 1 alineatul (1) litera (b) din prezenta directivă.(2) Statele membre pot face restituirile menționate în alineatul (1) cu condiția acordării de către statele terțe a unor avantaje comparabile în ceea ce privește impozitele pe cifra de afaceri.(3) Statele membre pot solicita numirea unui reprezentant fiscal.Articolul 3(1) Restituirile menționate în articolul 2 alineatul (1) se acordă pe baza cererii persoanei impozabile. Statele membre stabilesc procedura de depunere a cererilor, inclusiv termenele limită de depunere, perioada la care trebuie să se refere cererile, autoritatea competentă să le primească și valorile minime care pot fi solicitate în cerere. Statele membre stabilesc de asemenea sistemul de efectuare a restituirilor, inclusiv termenul limită. Ele impun solicitantului obligațiile ce îi revin, astfel încât statele membre să poată stabili dacă cererea este justificată și să poată preveni fraudele, în special obligația de a furniza dovezi că solicitantul desfășoară o activitate economică în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE. Solicitantul trebuie să certifice, printr-o declarație scrisă, că în perioada dată nu a efectuat nici o tranzacție care nu îndeplinește condițiile prevăzute în articolul 1 punctul 1 din prezenta directivă.(2) Restituirile nu pot fi acordate în condiții mai favorabile decât cele aplicate persoanelor impozabile din Comunitate.Articolul 4(1) În sensul prezentei directive, îndeplinirea condițiilor pentru restituire se determină în conformitate cu articolul 17 din Directiva 77/388/CEE, așa cum se aplică în statul membru în care se efectuează restituirea.(2) Cu toate acestea, statele membre pot prevedea excluderea anumitor cheltuieli sau pot impune condiții suplimentare pentru restituiri.(3) Prezenta directivă nu se aplică livrărilor de bunuri exonerate sau care pot fi exonerate în temeiul articolului 15 punctul 2 din Directiva 77/388/CEE.Articolul 5(1) Statele membre pun în aplicare dispozițiile legale, de reglementare și administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive, până la 1 ianuarie 1988 cel târziu. Prezenta directivă se aplică numai cererilor de restituire privind taxa pe valoarea adăugată aplicată achizițiilor de bunuri și servicii facturate sau importurilor efectuate la această dată sau ulterior.(2) Statele membre comunică Comisiei principalele dispoziții din legislația națională pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă și informează Comisia despre modul în care pun în practică opțiunea oferită conform articolului 2 alineatul (2). Comisia informează celelalte state membre cu privire la aceasta.Articolul 6În termen de trei ani de la data stabilită în articolul 5, Comisia, după consultarea statelor membre, prezintă Consiliului și Parlamentului European un raport privind aplicarea prezentei directive, în special în ce privește aplicarea articolului 2 alineatul (2).Articolul 7De la data punerii în aplicare a prezentei directive și în orice caz până la data menționată în articolul 5, articolul 17 alineatul (4) ultima teză din Directiva 77/388/CEE și articolul 8 din Directiva 79/1072/CEE încetează să aibă efect în statele membre.Articolul 8Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 17 noiembrie 1986.Pentru ConsiliuPreședinteleN. Lawson[1] JO L 145, 13.6.1977, p. 1.[2] JO C 223, 27.8.1982, p. 5 și JO C 196, 23.7.1983, p. 6.[3] JO C 161, 20.6.1983, p. 111.[4] JO C 176, 4.7.1983, p. 22.[5] JO L 331, 27.12.1979, p. 11.--------------------------------------------------


title: Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               5.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 111/16

      DIRECTIVA 2009/24/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 23 aprilie 2009
   privind protecția juridică a programelor pentru calculator
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Conținutul Directivei 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (3) a fost modificat (4). Este necesar, din motive de claritate și de coerență, să se codifice respectiva directivă.

               (2)

               Crearea de programe pentru calculator necesită utilizarea unor resurse umane, tehnice și financiare considerabile, în timp ce există posibilitatea de a le copia la un cost mult inferior celui pe care îl presupune o concepție autonomă.

               (3)

               Programele pentru calculator joacă un rol din ce în ce mai important în numeroase sectoare industriale, iar tehnologia informatică poate fi așadar considerată ca fiind de o importanță fundamentală pentru dezvoltarea industrială a Comunității.

               (4)

               Anumite diferențe care caracterizează protecția juridică a programelor pentru calculator acordată prin legislațiile statelor membre au efecte negative directe asupra funcționării pieței interne în ceea ce privește programele pentru calculator.

               (5)

               Neconcordanțele existente care au astfel de efecte trebuie eliminate și trebuie împiedicată apariția unora noi, în timp ce este permisă eliminarea sau împiedicarea apariției celor care nu aduc atingere în mod semnificativ funcționării pieței interne.

               (6)

               Cadrul juridic comunitar privind protecția programelor pentru calculator poate așadar, într-o primă etapă, să se limiteze la a stabili că statele membre trebuie să acorde protecție programelor pentru calculator în temeiul dreptului de autor, în calitate de opere literare, și, mai departe, să stabilească beneficiarii și obiectul protecției, drepturile exclusive pe care le pot invoca persoanele protejate pentru a autoriza sau a interzice anumite acte, precum și durata protecției.

               (7)

               În înțelesul prezentei directive, noțiunea „program pentru calculator” ar trebui să includă programe indiferent de forma acestora, inclusiv cele care sunt încorporate în hardware. Această noțiune include, de asemenea, lucrările de concepție pregătitoare care au drept scop dezvoltarea unui program, cu condiția ca acestea să fie de natură să permită realizarea unui program pentru calculator într-un stadiu ulterior.

               (8)

               Criteriile aplicate pentru a stabili dacă un program pentru calculator constituie sau nu o operă originală nu trebuie să cuprindă nicio evaluare a calității sau a valorii estetice a programului.

               (9)

               Comunitatea se angajează pe deplin să promoveze standardizarea internațională.

               (10)

               Funcția unui program pentru calculator are menirea de a comunica și a opera cu alte componente ale unui sistem informatic și cu utilizatorii. În acest scop, o legătură logică și, dacă este cazul, fizică de interconexiune și interacțiune este necesară pentru a permite deplina funcționare a tuturor elementelor software și hardware cu alte componente software și hardware, precum și cu utilizatorii. Părțile programului care asigură interconexiunea și interactivitatea între elementele software și hardware sunt cunoscute în general ca „interfețe”. Interconexiunea și interacțiunea funcțională sunt denumite în general „interoperabilitate”; această interoperabilitate poate fi definită ca fiind capacitatea de a schimba informații și de a utiliza reciproc informațiile schimbate.

               (11)

               Pentru evitarea oricărei ambiguități, se impune precizarea că doar expresia unui program pentru calculator este protejată și că ideile și principiile care se află la baza diferitelor elemente ale unui program, inclusiv cele care stau la baza interfețelor sale, nu sunt protejate de dreptul de autor în temeiul prezentei directive. În conformitate cu acest principiu al dreptului de autor, în măsura în care la baza logicii, algoritmelor și limbajelor de programare stau idei și principii, acestea din urmă nu sunt protejate în temeiul prezentei directive. În conformitate cu legislația și jurisprudența statelor membre, precum și cu convențiile internaționale privind dreptul de autor, exprimarea acestor idei și principii este protejată prin dreptul de autor.

               (12)

               În înțelesul prezentei directive, „închiriere” înseamnă punerea la dispoziție a unui program pentru calculator sau a unei copii a acestuia în vederea utilizării pe o perioadă limitată și în scopuri lucrative. Acest termen nu include împrumuturile publice, care rămân, în consecință, în afara domeniului de aplicare a prezentei directive.

               (13)

               Drepturile exclusive ale autorului de a împiedica reproducerea neautorizată a operei acestuia ar trebui supuse unei excepții limitate în cazul unui program pentru calculator, pentru a permite reproducerea necesară din punct de vedere tehnic utilizării programului de către dobânditorul său legal. Aceasta înseamnă că actele de încărcare și de rulare necesare utilizării unei copii a programului dobândit legal, precum și corectarea erorilor acestuia nu pot fi interzise prin contract. În absența clauzelor contractuale specifice, inclusiv în cazul vânzării unei copii a programului, orice alt act necesar utilizării copiei unui program poate fi întreprins, în conformitate cu scopul prevăzut, de către un dobânditor legal al acestei copii.

               (14)

               Persoana care se bucură de dreptul de a utiliza un program pentru calculator nu ar trebui împiedicată de la realizarea actelor necesare pentru analizarea, studierea sau testarea funcționării programului, cu condiția ca aceste acte să nu aducă atingere drepturilor de autor asupra programului.

               (15)

               Reproducerea, traducerea, adaptarea sau transformarea neautorizată a formei codului în care a fost furnizată copia unui program pentru calculator constituie o atingere a drepturilor exclusive ale autorului. În anumite circumstanțe, reproducerea codului unui program pentru calculator sau a unei traduceri a formei sale se pot dovedi indispensabile pentru obținerea informației necesare interoperabilității unui program creat în mod independent de alte programe. Trebuie avut în vedere că, numai în aceste împrejurări bine precizate, realizarea unor acte de reproducere și de traducere de către sau în numele unei persoane având dreptul de utilizare a copiei programului este legitimă și conformă bunelor practici și nu este, așadar, considerată necesară autorizarea titularului dreptului de autor. Unul dintre obiectivele acestei excepții este de a permite interconexiunea tuturor elementelor unui sistem informatic, inclusiv pe cele ale diferiților fabricanți, pentru ca acestea să poată funcționa împreună. O astfel de excepție de la drepturile exclusive ale autorului nu poate fi aplicată astfel încât să aducă atingere intereselor legitime ale titularului dreptului sau unei exploatări normale a programului.

               (16)

               Protecția programelor pentru calculator în temeiul legislației privind drepturile de autor nu ar trebui să aducă atingere, atunci când este cazul, aplicării altor forme de protecție. Cu toate acestea, orice clauză contractuală contrară dispozițiilor prezentei directive privind decompilarea sau excepțiilor prevăzute în prezenta directivă privind realizarea unei copii de rezervă sau privind analiza, studiul sau testarea funcționării unui program ar trebui să fie nulă și neavenită.

               (17)

               Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere aplicării normelor privind concurența prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, dacă un furnizor care deține o poziție dominantă refuză să pună la dispoziție informațiile necesare pentru interoperabilitate, astfel cum este definită aceasta prin prezenta directivă.

               (18)

               Dispozițiile prezentei directive nu trebuie să aducă atingere cerințelor specifice ale dreptului comunitar deja adoptate în materie de publicare de interfețe în sectorul telecomunicațiilor sau deciziilor Consiliului privind standardizarea în domeniul tehnologiilor informației și telecomunicațiilor.

               (19)

               Prezenta directivă nu aduce atingere derogărilor prevăzute în legislațiile naționale, în aplicarea Convenției de la Berna, privind punctele care nu intră sub incidența prezentei directive.

               (20)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Obiectul protecției
   (1)   În conformitate cu dispozițiile prezentei directive, statele membre protejează programele pentru calculator, prin dreptul de autor, în calitate de opere literare în înțelesul Convenției de la Berna privind protecția operelor literare și artistice. În înțelesul prezentei directive, noțiunea „program pentru calculator” include materialul de concepție pregătitor.
   (2)   Protecția în conformitate cu prezenta directivă se aplică oricărei forme de exprimare a unui program pentru calculator. Ideile și principiile care se află la baza unui element al oricărui program pentru calculator, inclusiv cele care se află la baza interfețelor sale, nu sunt protejate de dreptul de autor în temeiul prezentei directive.
   (3)   Un program pentru calculator este protejat dacă este original, în sensul că reprezintă o creație intelectuală proprie autorului. Niciun alt criteriu nu se aplică pentru a stabili dacă acesta poate beneficia de protecție.
   (4)   Dispozițiile prezentei directive se aplică în egală măsură programelor pentru calculator create înainte de 1 ianuarie 1993, fără a aduce atingere contractelor încheiate și drepturilor dobândite înainte de această dată.
   Articolul 2
   Calitatea de autor al programelor
   (1)   Autorul unui program pentru calculator reprezintă persoana fizică sau grupul de persoane fizice care au creat programul sau, dacă legislația statului membru în cauză permite acest lucru, persoana juridică desemnată de legislația respectivă ca fiind titularul dreptului.
   Atunci când operele colective sunt recunoscute de legislația unui stat membru, persoana care, conform legislației statului membru respectiv, a creat opera este considerată a fi autorul.
   (2)   În cazul unui program pentru calculator creat în comun de un grup de persoane fizice, drepturile exclusive sunt deținute în comun de aceste persoane.
   (3)   Dacă un program pentru calculator este creat de un angajat în exercițiul atribuțiilor de serviciu sau în conformitate cu instrucțiunile angajatorului său, numai angajatorul este abilitat să-și exercite toate drepturile patrimoniale aferente programului pentru calculator astfel creat, cu excepția unor clauze contractuale contrare.
   Articolul 3
   Beneficiarii protecției
   Protecția este acordată tuturor persoanelor fizice sau juridice care pot beneficia de aceasta în temeiul legislației interne privind drepturile de autor care se aplică operelor literare.
   Articolul 4
   Acte restricționate
   (1)   Sub rezerva articolelor 5 și 6, drepturile exclusive ale titularului în înțelesul articolului 2 cuprind dreptul de a efectua sau de a autoriza:

               (a)

               reproducerea permanentă sau provizorie a unui program pentru calculator, în totalitate sau parțial, prin orice mijloc și sub orice formă. În măsura în care încărcarea, prezentarea, rularea, transmiterea sau stocarea programului pentru calculator necesită o astfel de reproducere a programului, aceste acte de reproducere sunt supuse autorizării de către titularul dreptului;

               (b)

               traducerea, adaptarea, dispunerea și orice altă transformare a programului pentru calculator și reproducerea rezultatelor acestor acte, fără a aduce atingere drepturilor persoanei care transformă programul pentru calculator;

               (c)

               orice formă de distribuție publică, inclusiv închirierea originalului sau a copiilor unui program pentru calculator.

         (2)   Prima vânzare a copiei unui program pentru calculator în cadrul Comunității de către titularul dreptului sau cu consimțământul acestuia epuizează dreptul de distribuție a acestei copii în Comunitate, cu excepția dreptului de a controla închirierile ulterioare ale programului pentru calculator sau ale unei copii a acestuia.
   Articolul 5
   Excepții de la actele restricționate
   (1)   În absența unor clauze contractuale speciale, nu necesită autorizarea de către titular actele menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (a) și (b), în cazul în care aceste acte sunt necesare pentru a permite dobânditorului legal să utilizeze programul pentru calculator conform destinației sale, inclusiv pentru a corecta erorile.
   (2)   Realizarea unei copii de rezervă de către o persoană care are dreptul de utilizare a programului pentru calculator nu poate fi împiedicată prin contract, în măsura în care aceasta este necesară pentru utilizarea respectivă.
   (3)   Persoana care are dreptul să utilizeze o copie a unui program pentru calculator poate, fără autorizarea titularului dreptului, să analizeze, să studieze sau să testeze funcționarea programului în vederea identificării ideilor și principiilor care stau la baza oricărui element al programului, atunci când efectuează oricare dintre actele de încărcare, prezentare, rulare, transmitere sau stocare a programului pentru calculator pe care aceasta are dreptul să îl realizeze.
   Articolul 6
   Decompilarea
   (1)   Autorizarea de către titular nu este necesară atunci când reproducerea codului și traducerea formei acestui cod în înțelesul articolului 4 alineatul (1) literele (a) și (b) este indispensabilă pentru obținerea informațiilor necesare interoperabilității unui program pentru calculator creat în mod independent de alte programe și sub rezerva ca următoarele condiții să fie îndeplinite:

               (a)

               aceste acte sunt realizate de beneficiarul licenței sau de o altă persoană care are dreptul de utilizare a copiei unui program sau în numele acestora de către o persoană autorizată în acest scop;

               (b)

               informațiile necesare pentru realizarea interoperabilității nu au fost anterior puse, în mod simplu și rapid, la dispoziția persoanelor menționate la litera (a); și

               (c)

               aceste acte sunt limitate la părți din programul original, necesare pentru realizarea acestei interoperabilități.

         (2)   Dispozițiile alineatului (1) nu permit ca informațiile obținute în temeiul aplicării sale:

               (a)

               să fie utilizate în alte scopuri decât realizarea interoperabilității programului pentru calculator creat în mod independent;

               (b)

               să fie comunicate unor terți, cu excepția cazului în care acest lucru se dovedește necesar interoperabilității programului de calculator creat în mod independent; sau

               (c)

               să fie utilizate pentru dezvoltarea, producerea sau comercializarea unui program pentru calculator a cărui expresie este în mod fundamental similară sau pentru orice alt act care încalcă dreptul de autor.

         (3)   În conformitate cu dispozițiile Convenției de la Berna privind protecția operelor literare și artistice, prezentul articol nu poate fi interpretat astfel încât să permită aplicarea sa într-un mod care aduce atingere în mod nejustificat intereselor legitime ale titularului dreptului sau exploatării normale a programului pentru calculator.
   Articolul 7
   Măsuri speciale de protecție
   (1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolelor 4, 5 și 6, statele membre iau, în conformitate cu legislațiile lor interne, măsuri adecvate împotriva persoanelor care săvârșesc unul dintre următoarele acte:

               (a)

               punerea în circulație a copiei unui program pentru calculator cunoscând sau având motive întemeiate să cunoască că este contrafăcută;

               (b)

               deținerea în scopuri comerciale a copiei unui program pentru calculator cunoscând sau având motive întemeiate să cunoască că este contrafăcută;

               (c)

               punerea în circulație sau deținerea în scopuri comerciale a oricărui mijloc având drept unic scop facilitarea eliminării neautorizate sau neutralizarea oricărui dispozitiv tehnic care poate fi instalat pentru protejarea unui program pentru calculator.

         (2)   Orice copie ilegală contrafăcută a unui program pentru calculator poate fi confiscată în conformitate cu legislația statului membru respectiv.
   (3)   Statele membre pot să prevadă sechestrul oricăror mijloace menționate la alineatul (1) litera (c).
   Articolul 8
   Menținerea aplicării altor dispoziții legale
   Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere altor dispoziții legale, cum ar fi, mai ales, cele privind brevetele, mărcile, concurența neloială, secretul comercial, protecția semiconductoarelor sau dreptul care guvernează contractele.
   Orice clauză contractuală contrară articolului 6 sau contrară excepțiilor prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3) este nulă și neavenită.
   Articolul 9
   Comunicare
   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern adoptate în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 10
   Abrogare
   Directiva 91/250/CEE, astfel cum a fost modificată prin directiva menționată în anexa I partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.
   Articolul 11
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 12
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 23 aprilie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. NEČAS

      (1)  JO C 204, 9.8.2008, p. 24.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 17 iunie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 23 martie 2009.

      (3)  JO L 122, 17.5.1991, p. 42.

      (4)  A se vedea anexa I partea A.

      ANEXA I
      PARTEA A

         Directiva abrogată și modificările ulterioare

         (menționate la articolul 10)

                  Directiva 91/250/CEE a Consiliului
                  (JO L 122, 17.5.1991, p. 42)

                  Directiva 93/98/CEE a Consiliului
                  (JO L 290, 24.11.1993, p. 9)

                  Numai articolul 11 alineatul (1)

            PARTEA B

         Termene de transpunere în dreptul intern

         (menționate la articolul 10)

                  Directiva

                  Termen de transpunere

                  91/250/CEE

                  31 decembrie 1992

                  93/98/CEE

                  30 iunie 1995

      ANEXA II

         Tabel de corespondență

                  Directiva 91/250/CEE

                  Prezenta directivă

                  Articolul 1 alineatele (1), (2) și (3)

                  Articolul 1 alineatele (1), (2) și (3)

                  Articolul 2 alineatul (1) prima teză

                  Articolul 2 alineatul (1) primul paragraf

                  Articolul 2 alineatul (1) a doua teză

                  Articolul 2 alineatul (1) al doilea paragraf

                  Articolul 2 alineatele (2) și (3)

                  Articolul 2 alineatele (2) și (3)

                  Articolul 3

                  Articolul 3

                  Articolul 4 cuvinte introductive

                  Articolul 4 alineatul (1) cuvinte introductive

                  Articolul 4 litera (a)

                  Articolul 4 alineatul (1) litera (a)

                  Articolul 4 litera (b)

                  Articolul 4 alineatul (1) litera (b)

                  Articolul 4 litera (c) prima teză

                  Articolul 4 alineatul (1) litera (c)

                  Articolul 4 litera (c) a doua teză

                  Articolul 4 alineatul (2)

                  Articolele 5, 6 și 7

                  Articolele 5, 6 și 7

                  Articolul 9 alineatul (1) prima teză

                  Articolul 8 primul paragraf

                  Articolul 9 alineatul (1) a doua teză

                  Articolul 8 al doilea paragraf

                  Articolul 9 alineatul (2)

                  Articolul 1 alineatul (4)

                  Articolul 10 alineatul (1)

                  —

                  Articolul 10 alineatul (2)

                  Articolul 9

                  —

                  Articolul 10

                  —

                  Articolul 11

                  Articolul 11

                  Articolul 12

                  —

                  Anexa I

                  —

                  Anexa II


title: Directiva 1999/76/CE a Comisiei din 23 iulie 1999 de stabilire a unei metode comunitare pentru dozarea de lasalocid–sodiu în furaje (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               03/Volumul 29

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               99

         31999L0076

               L 207/13

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 1999/76/CE A COMISIEI

   din 23 iulie 1999
   de stabilire a unei metode comunitare pentru dozarea de lasalocid–sodiu în furaje
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 70/373/CEE a Consiliului din 20 iulie 1970 privind introducerea modalităților de prelevare de probe și a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin actul de aderare a Austriei, Finlandei și Suediei, în special articolul 2,

               (1)

               întrucât Directiva 70/373/CEE prevede că respectivele controale oficiale ale furajelor prin care se urmărește să se constate respectarea condițiilor prevăzute în temeiul actelor cu putere de lege și actelor administrative privind calitatea și compoziția lor trebuie să fie efectuate în conformitate cu modalitățile de prelevare de probe și metodele comunitare de analiză;

               (2)

               întrucât Directiva 70/524/CEE a Consiliului din 23 noiembrie 1970 privind aditivii din hrana animalelor (2), astfel cum a fost modificată ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 866/1999 (3) al Comisiei prevede să se menționeze conținutul de lasalocid–sodiu pe etichetă atunci când aceste substanțe sunt adăugate în preamestecuri sau în furaje combinate;

               (3)

               întrucât trebuie definite metodele comunitare de analiză prin care să se constate prezența acestor substanțe;

               (4)

               întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru hrana animalelor,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre prevăd ca analizele efectuate pentru controlul oficial al conținutului furajelor și al preamestecului de lasalocid–sodiu să se realizeze în conformitate cu metodele prevăzute în anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 ianuarie 2000. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Dispozițiile în cauză sunt aplicate începând de la 1 februarie 2000.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre adoptă modalitățile de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 23 iulie 1999.

            Pentru Comisie,

         Franz FISCHLER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 170, 3.8.1970, p. 2.

      (2)  JO L 270, 14.12.1970, p. 1.

      (3)  JO L 108, 27.4.1999, p. 20.
   ANEXĂ
   DOZAREA LASALOCID–SODIULUI
   Sarea sodică de polieter a acidului monocarboxilic, produsă de Streptomyces lasaliensis

   1.   Obiect și domeniu de aplicare
   Metoda permite dozarea lasalocid–sodiului în furaje și în preamestecuri. Limita de detectare este de 5 mg/kg, limita de dozare este de 30 mg/kg.
   2.   Principiu
   Lasalocid–sodiul este extras din eșantion prin metanol acidifiat și dozat prin cromatografie lichidă de înaltă performanță (CLHP) în fază inversată cu ajutorul unui detector spectrofluorimetric.
   3.   Reactivi
   3.1.   Fosfat monopotasic (KH2PO4)
   3.2.   Acid ortofosforic, w = 85 %
   3.3.   Soluție de acid ortofosforic, σ = 20 %
   Se diluează 23,5 ml acid ortofosforic (3.2) în apă și se completează până la 100 ml.
   3.4.   6–metil–2–heptilamin (1,5–dimetilhexilamin), w = 99 %
   3.5.   Metanol, de calitate CLHP
   3.6.   Acid clorhidric, ρ20, 1,19 g/ml
   3.7.   Soluție-tampon de fosfat, c = 0,01 mol/l
   Se dizolvă 1,36 g de KH2PO4 (3.1) în 500 ml de apă (3.11), se adaugă 3,5 ml acid ortofosforic (3.2) și 10,0 ml de 6-metil-2-heptilamin. Se ajustează pH-ul la 4,0 cu ajutorul soluției de acid ortofosforic (3.3), se diluează în apă și se completează până la 1 000 ml (3.11).
   3.8.   Metanol acidifiat
   Se transferă 5,0 ml acid clorhidric (3.6) într-un balon cu măsura de 1 000 ml, se pune în raport cu metanol (3.5) și se amestecă. Soluția trebuie înnoită la fiecare folosire.
   3.9.   Fază mobilă pentru CLHP, soluție-tampon de fosfat 5 + 95 (V + V)
   Se amestecă 5 ml de soluție-tampon de fosfat (3.7) cu 95 ml de metanol (3.5)
   Substanță etalon: lasalocid–sodiu garantat pur, C34H53O8Na (sare sodică de polieter a acidului monocarboxilic, produsă de Streptomyces lasaliensis), E763
   3.10.1.   Soluție-mamă a etalonului de lasalocid–sodiu, 500 μg/ml
   Se cântăresc la 0,1 mg aproape 50 mg de lasalocid–sodiu (3.10) într–un balon cu măsura de 100 ml, se dizolvă în metanol acidifiat (3.8), se pune în raport cu același solvent și se amestecă. Soluția trebuie înnoită pentru fiecare folosire.
   3.10.2.   Soluție etalon intermediară de lasalocid–sodiu, 50 μg/ml
   Se pun cu pipeta 10,0 ml din soluția-mamă a etalonului (3.10.1) într–un balon cu măsura de 100 ml, se pune în raport cu metanol acidifiat (3.8) și se amestecă. Soluția trebuie înnoită pentru fiecare folosire.
   3.10.3.   Soluții de etalonaj
   Se transferă 1,0; 2,0; 4,0; 5,0 și 10,0 ml din soluția etalon intermediară (3.10.2) într–o serie de baloane cu măsura de 50 ml. Se adaugă metanol acidifiat (3.8) și se amestecă. Aceste soluții corespund respectiv la 1,0; 2,0; 4.0; 5,0 și 10,0 μg de lasalocid–sodiu pe ml și trebuie să fie reînnoite pentru fiecare folosire.
   3.11.   Apă de calitate CLHP
   4.   Aparatura
   4.1.   Baie ultrasonică (sau baie marină vibrantă) cu reglaj de temperatură
   4.2.   Filtre cu membrană de 0,45 μm
   4.3.   Echipament CLHP cu sistem de injecție permițând injectarea de volume de 20 μl
   4.3.1.   Coloană pentru cromatografie lichidă de 125 mm × 4 mm, în fază inversată C18, umplută cu 5 μm sau echivalent
   4.3.2.   Spectrofluorimetru cu corecție a lungimilor de undă variabile (solicitare și emisie)
   5.   Mod de operare
   5.1.   Generalități
   5.1.1.   Eșantion de hrană martor
   Pentru a proceda la testul de recuperare (5.1.2), se analizează un eșantion de hrană martor pentru a verifica absența lasalocid–sodiului sau a substanțelor interferente. Eșantionul de hrană martor trebuie să fie de același tip cu cel din eșantion; în acesta nu trebuie să fie detectate nici lasalocid–sodiu, nici substanțe interferente.
   5.1.2.   Test de recuperare
   Se efectuează un test de recuperare prin analiza eșantionului de hrană martor la care a fost adăugată o cantitate de lasalocid–sodiu similară cu cea prezentă în eșantion. Pentru a obține o concentrație de 100 mg/kg, se transferă 10,0 ml din soluția mamă a etalonului (3.10.1) într–un balon conic de 250 ml și se concentrează soluția prin evaporare la aproximativ 0,5 ml. Se adaugă 50 g de hrană martor, se amestecă cu grijă și se lasă în repaus 10 minute, amestecând din nou de mai multe ori înainte de extracție (5.2).
   Alternativ, în lipsa unui eșantion de hrană martor de același tip cu cel din eșantion, testul de recuperare se poate efectua conform metodei prin adăugarea etalonului (5.1.1). În acest caz, eșantionul de analizat este suplimentat cu o cantitate de lasalocid–sodiu asemănătoare celei deja prezente în eșantion. Acesta este analizat cu eșantionul nesuplimentat, iar recuperarea se poate calcula prin diferență.
   5.2.   Extracția
   5.2.1.   Furaje
   Se cântăresc la 0,01 g aproape 5 g la 10 g din eșantion într–un balon conic de 250 ml cu bușon. Se pune cu pipeta în el 100,0 ml metanol acidifiat (3.8). Se astupă ușor și se agită pentru a obține o dispersie. Se pune balonul în baia ultrasonică (4.1) în jur de 40 oC timp de 20 de minute, se scoate și se lasă să se răcească la temperatura camerei. Se lasă în repaus timp de o oră, până la decantarea materiilor în suspensie, apoi se filtrează o parte alicotă pe un filtru cu membrană de 0,45 μm (4.2) într–un recipient adecvat. A se proceda la dozare prin CLHP (5.3).
   5.2.2.   Preamestecuri
   Se cântăresc la 0,001 aproape 2 g de preamestec nesfărâmat într–un balon cu măsura de 250 ml. Se adaugă 100,0 ml de metanol acidifiat (3.8) și se agită pentru a obține o dispersie. Apoi se plasează balonul și conținutul său în baia ultrasonică (4.1) la 40 oC timp de 20 de minute, se scoate și se lasă să se răcească la temperatura camerei. Se pune în reacție cu metanolul acidifiat (3.8) și se amestecă cu grijă. Se lasă în repaus timp de o oră, până la decantarea materiilor în suspensie, apoi se filtrează o parte alicotă pe un filtru cu membrană de 0,45 μm (4.2). Se diluează un volum adecvat de filtrat clar cu metanol acidifiat (3.8), astfel încât să se obțină o soluție de încercare finală de aproximativ 4μg/ml de lasalocid–sodiu. Dozarea se face prin CLHP (5.3).
   5.3.   Dozare CLHP
   5.3.1.   Parametrii
   Următoarele norme sunt propuse cu titlu orientativ; alte norme pot fi aplicate, dacă dau rezultate echivalente:

               Coloană pentru cromatografie lichidă (4.3.1):

               125 mm x 4 mm, în fază inversă C18, umplută cu 5 μm sau echivalent

               Fază mobilă (3.9):

               amestec de soluție tampon de fosfat
               (3.7) și de metanol (3.5), 5 + 95 (V + V)

               Debit:

               1,2 ml/min

               Lungimea undei de detectare:

               — solicitare:

               310 nm

               — emisie:

               419 nm

               Volumul de injectare:

               20 μl

         Se verifică stabilitatea sistemului cromatografic, injectând de mai multe ori soluția de etalonaj (3.10.3) conținând 4,0 μg/ml până la obținerea de înălțimi (suprafețe) de vârf și de timpi de reținere constanți.
   5.3.2.   Curbă de etalonaj
   Se injectează fiecare soluție de etalonaj (3.10.3) de mai multe ori și se determină înălțimile (suprafețele) mijlocii ale vârfurilor pentru fiecare concentrație. Se stabilește o curbă de etalonaj utilizând înălțimile (suprafețele) mijlocii ale vârfurilor soluțiilor de etalonaj ca ordonate și concentrațiile corespondente în μg/ml ca abscise.
   5.3.3.   Soluția eșantionului
   Se injectează extractul eșantionului (5.2.1 sau 5.2.2) de mai multe ori, utilizând același volum cu cel reținut pentru soluțiile de etalonaj și se determină înălțimea (suprafața) mijlocie a vârfurilor lasalocid-sodiului.
   6.   Exprimarea rezultatelor
   Plecând de la înălțimea (suprafața) mijlocie a vârfurilor lasalocid-sodiului soluției eșantionului (5.3.3), se determină conținutul de lasalocid-sodiu (μg/ml) prin referință la curba de etalonaj.
   6.1.   Furaje
   Conținutul w de lasalocid-sodiu, exprimat în mg/kg, al eșantionului este dat de formula următoare:

   formulă în care:

               β

               =

               conținut de lasalocid-sodiu al soluției eșantionului (5.2.1) în μg/ml

               V1

               =

               volumul extractului eșantionului după 5.2.1. în ml (fie 100)

               m

               =

               masa porțiunii de încercare în g

         6.2.   Preamestecuri
   Conținutul w în lasalocid-sodiu, exprimat în mg/kg, al eșantionului este dat de următoarea formulă:

   formulă în care:

               β

               =

               conținut de lasalocid-sodiu al soluției eșantionului (5.2.2) în μg/ml

               V2

               =

               volumul extractului eșantionului după 5.2.2. în ml (fie 250)

               f

               =

               factorul de diluție după 5.2.2.

               m

               =

               masa porțiunii de încercare în g

         7.   Validarea rezultatelor
   7.1.   Identitate
   Metodele bazate pe spectrofluorimetrie sunt mai puțin supuse interferențelor decât cele care utilizează un detector UV. Identitatea analitului poate fi confirmată prin cocromatografie.
   7.1.1.   Cocromatografie
   Un extract al eșantionului (5.2.1 sau 5.2.2) este adiționat cu o cantitate corespunzătoare soluției de etalonaj (3.10.3). Cantitatea de lasalocid–sodiu adăugată trebuie să fie asemănătoare cantității de lasalocid–sodiu constatată în extractul eșantionului. Numai înălțimea vârfului lasalocid–sodiului trebuie crescută ținând seama de cantitatea adăugată și de diluția extractului. Lărgimea vârfului la jumătatea înălțimii trebuie să se situeze la ± 10 % din lărgimea inițială a vârfului de lasalocid–sodiu a extractului eșantionului nesuplimentat.
   7.2.   Repetabilitate
   Diferența între rezultatele a două dozări paralele efectuate pe același eșantion nu trebuie să depășească:

               —

               15 % din rezultatul superior pentru conținuturile de lasalocid–sodiu situate între 30 mg/kg și 100 mg/kg;

               —

               15 mg/kg pentru conținuturile de lasalocid–sodiu situate între 100 mg/kg și 200 mg/kg;

               —

               7,5 % din rezultatul superior pentru conținuturile de lasalocid–sodiu de mai mult de 200 mg/kg.

         7.3.   Recuperare
   Pentru un eșantion (martor) suplimentat, randamentul trebuie să fie de cel puțin 80 %. Pentru eșantioanele de preamestecuri suplimentate, randamentul trebuie să fie de cel puțin 90 %.
   8.   Rezultatele unui studiu între laboratoare
   S-a efectuat un studiu între laboratoare (1), în cursul căruia două preamestecuri (eșantioanele 1 și 2) și 5 alimente pentru animale (eșantioanele 3–7) au fost analizate în 12 laboratoare. Fiecare eșantion a făcut obiectul unei duble analize. Rezultatele studiului sunt prezentate în continuare:

               Eșantion 1
               Preamestec pui

               Eșantion 2
               Preamestec curci

               Eșantion 3
               Granulate curci

               Eșantion 4
               Firimituri pui

               Eșantion 5
               Hrană curci

               Eșantion 6
               Hrană păsări A

               Eșantion 7
               Hrană păsări B

               L

               12

               12

               12

               12

               12

               12

               12

               n

               23

               23

               23

               23

               23

               23

               23

               Media (mg/kg)

               5 050

               16 200

               76,5

               78,4

               92,9

               48,3

               32,6

               sr(mg/kg)

               107

               408

               1,71

               2,23

               2,27

               1,93

               1,75

               CVr (%)

               2,12

               2,52

               2,24

               2,84

               2,44

               4,00

               5,37

               sR (mg/kg)

               286

               883

               3,85

               7,32

               5,29

               3,47

               3,49

               CVR (%)

               5,66

               5,45

               5,03

               9,34

               5,69

               7,18

               10,70

               Conținut nominal (mg/kg)

               5 000 (2)

               16 000 (2)

               80 (2)

               105 (2)

               120 (2)

               50 (3)

               35 (3)

      (1)  Analyst, 1995, 120. 2175-2180.

      (2)  conținut declarat de fabricant

      (3)  aliment preparat în laborator