title: Directiva Consiliului din 15 octombrie 1990 de modificare a anexei la Directiva 79/117/CEE privind interzicerea introducerii pe piață și folosirii produselor fitosanitare care conțin anumite substanțe active

text:
               03/Volumul 09

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               17

         31990L0533

               L 296/63

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 15 octombrie 1990
   de modificare a anexei la Directiva 79/117/CEE privind interzicerea introducerii pe piață și folosirii produselor fitosanitare care conțin anumite substanțe active
   (90/533/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 79/117/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1978 privind interzicerea introducerii pe piață și folosirii produselor fitosanitare care conțin anumite substanțe active (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/365/CEE (2), în special articolul 6 alineatul (3),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât Directiva 79/117/CEE prevede că trebuie modificat regulat conținutul anexei sale pentru a se ține seama de evoluția cunoștințelor științifice și tehnice;
   întrucât s-a stabilit că utilizarea de dinoseb, a acetaților săi și a sărurilor sale în produse fitosanitare pot să provoace efecte dăunătoare asupra sănătății umane și animale, precum și să aibă o incidență excesiv de defavorabilă asupra mediului înconjurător;
   întrucât s-a stabilit, de asemenea, că utilizarea de binapacril și de captafol în produse fitosanitare poate provoca efecte dăunătoare asupra sănătății umane și animale;
   întrucât, în afară de aceasta, s-a stabilit că utilizarea de dicofol, de hidrazidă maleică și de chintozen care nu respectă unele criterii de puritate poate provoca efecte dăunătoare asupra sănătății umane și animale, precum și să aibă o incidență excesiv de defavorabilă asupra mediului înconjurător;
   întrucât, în stadiul actual de armonizare în conformitate cu Directiva 79/117/CEE, statele membre pot interzice introducerea pe piață și utilizarea substanțelor active neprevăzute de anexa la directivă sau a substanțelor active al căror grad de puritate este mai mare decât nivelul menționat, cu condiția ca dispozițiile din tratat, precum și principiile generale de drept, în special principiile de nediscriminare și de proporționalitate, să fie strict respectate;
   întrucât, prin urmare, este necesar să se completeze anexa la Directiva 79/117/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Următoarele mențiuni se adaugă în anexa la Directiva 79/117/CEE sub rubrica „C. Alți compuși”:

      5.   Dinoseb, acetații săi și sărurile sale
      6.   Binapacril
      7.   Captafol
      8.   Dicofol conținând mai puțin de 78 % p.p′ – dicofol sau mai mult de 1 g/kg de DDT și compuși înrudiți cu DDT

                  (a)

                  Hidrazidă maleică și sărurile sale, altele decât sărurile de colin, potasiu și sodiu;

                  (b)

                  săruri de colin, potasiu și sodiu din hidrazida maleică conținând mai mult de 1 mg/kg de hidrazidă liberă exprimată pe baza echivalentului acid

            10.   Chintozen conținând mai mult de 1 g/kg de HCB sau mai mult de 10 g/kg de pentaclorobenzen”.

   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 septembrie 1991 în ceea ce privește compusul menționat la punctul 8 din anexa, rubrica C, la Directiva 79/117/CEE, cu modificările aduse de prezenta directivă și până la 31 decembrie 1990 în ceea ce privește ceilalți compuși. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 15 octombrie 1990.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SACCOMANDI

      (1)  JO L 33, 8.2.1979, p. 36.

      (2)  JO L 159, 10.6.1989, p. 58.


title: Directiva 2009/154/CE a Comisiei din 30 noiembrie 2009 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanței active ciflufenamid (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               1.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 314/69

      DIRECTIVA 2009/154/CE A COMISIEI

   din 30 noiembrie 2009
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanței active ciflufenamid
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, Regatul Unit a primit din partea Nisso Chemical Europe GmbH la 17 martie 2003, o cerere de includere a substanței active ciflufenamid în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Decizia 2003/636/CE a Comisiei (2) a confirmat faptul că dosarul este complet, în sensul că se poate considera că acesta îndeplinește, în principiu, cerințele privind datele și informațiile prevăzute de anexa II și anexa III la Directiva 91/414/CEE.

               (2)

               Efectele acestei substanțe active asupra sănătății umane și a mediului au fost evaluate în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/414/CEE, pentru utilizările propuse de solicitant. Statul membru raportor desemnat a prezentat un proiect de raport de evaluare la 30 ianuarie 2006.

               (3)

               Raportul de evaluare a fost revizuit inter pares de statele membre și de EFSA și a fost prezentat Comisiei la 8 aprilie 2009 în formatul Raportului științific EFSA pentru ciflufenamid (3). Raportul în cauză a fost examinat de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și a fost finalizat la 2 octombrie 2009 sub forma unui raport de analiză al Comisiei pentru ciflufenamid.

               (4)

               Conform diferitelor examinări efectuate, se poate considera că produsele de uz fitosanitar care conțin ciflufenamid îndeplinesc, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) și la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de analiză al Comisiei. Prin urmare, ciflufenamidul ar trebui înscris în anexa I la directivă, pentru a garanta faptul că autorizațiile pentru produsele de uz fitosanitar care conțin această substanță activă vor putea fi acordate în toate statele membre, în conformitate cu dispozițiile directivei.

               (5)

               Fără a aduce atingere obligațiilor descrise în Directiva 91/414/CEE, ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de o perioadă de șase luni de la includerea substanței pentru a revizui autorizațiile provizorii existente pentru produsele de uz fitosanitar care conțin ciflufenamid pentru a se asigura că sunt îndeplinite cerințele prevăzute în Directiva 91/414/CEE, în special la articolul 13, precum și condițiile relevante din anexa I. Statele membre ar trebui să transforme autorizațiile provizorii existente în autorizații definitive, să le modifice sau să le retragă, în conformitate cu dispozițiile la Directiva 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebuie să fie fixat un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut de anexa III, al fiecărui produs fitofarmaceutic pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile unitare prevăzute de Directiva 91/414/CEE.

               (6)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (7)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică până la 30 septembrie 2010, cel târziu, actele cu putere de lege și dispozițiile administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor dispoziții, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 1 octombrie 2010.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre modifică sau retrag, după caz, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de uz fitosanitar care conțin ca substanță activă ciflufenamid, până la 30 septembrie 2010. Până la această dată, acestea verifică, în special, dacă sunt îndeplinite condițiile din anexa I la directiva menționată cu privire la ciflufenamid, cu excepția celor identificate în partea B a rubricii referitoare la respectiva substanță activă, precum și dacă titularul autorizației are un dosar sau are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu prevederile articolului 13 alineatul (2) din directivă.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de uz fitosanitar autorizat care conține ciflufenamid fie ca substanță activă unică, fie ca una dintre substanțele active cuprinse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 martie 2010 cel târziu, statele membre evaluează din nou produsul în conformitate cu principiile unitare prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la respectiva directivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la respectiva directivă cu privire la ciflufenamid. Pe baza evaluării respective, statele membre determină dacă produsul îndeplinește condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acelei constatări, dacă este necesar, statele membre:

               (a)

               în cazul unui produs care conține ciflufenamid ca substanță activă unică, după caz, modifică sau retrag autorizația până la 30 septembrie 2011 cel târziu; sau

               (b)

               modifică sau retrag autorizația în cazul unui produs care conține ciflufenamid ca una dintre mai multe substanțe active, după caz, până la 30 septembrie 2011 sau până la data stabilită pentru modificare sau retragere în directiva sau directivele respective care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, oricare dintre acestea este mai recentă.

         Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 aprilie 2010.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 221, 4.9.2003, p. 42.

      (3)  Concluzie asupra evaluării inter pares pentru pesticide privind evaluarea riscului legat de substanța activă ciflufenamid. Raport științific EFSA (2009) 258, 1-99.

      ANEXĂ
      Următoarea substanță se adaugă la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Data intrării în vigoare

                     Data expirării includerii

                     Dispoziții specifice

                     „302

                     Ciflufenamid
                     Nr. CAS: 180409-60-3
                     Nr. CIPAC: 759

                     (Z)-N-[α-(ciclopropilmetoxiimino)-2,3-difluoro-6-(trifluormetil)benzil]-2-fenilacetamid

                     > 980 g/kg

                     1 aprilie 2010

                     31 martie 2020

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca fungicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se iau în considerare concluziile din raportul de analiză a ciflufenamidului, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată la 2 octombrie 2009 în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită protecției apelor subterane, atunci când substanța activă este utilizată în regiuni cu sol vulnerabil și/sau condiții climatice speciale.
                     Condițiile de autorizare cuprind, după caz, măsuri de reducere a riscurilor.”

         (1)  Precizări suplimentare privind identitatea și specificația substanțelor active sunt aduse în raportul de analiză.


title: Directiva 97/67/CE a parlamentului European și a consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului

text:
               06/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               12

         31997L0067

               L 015/14

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 97/67/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 15 decembrie 1997
   privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 57 alineatul (2), articolele 66 și 100a
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3),
   având în vedere Rezoluția Parlamentului European din 22 ianuarie 1993 privind Cartea verde pentru dezvoltarea pieței unice a serviciilor poștale (4),
   având în vedere Rezoluția Consiliului din 7 februarie 1994 privind dezvoltarea serviciilor poștale ale Comunității (5),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189b din tratat, având în vedere proiectul comun aprobat de către comitetul de conciliere la 7 noiembrie 1997 (6),

               (1)

               Întrucât ar trebui să se adopte măsuri cu scopul de a stabili piața internă în conformitate cu articolul 7a din tratat; întrucât această piață cuprinde o suprafață fără frontiere interne în care se asigură libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalului;

               (2)

               Întrucât stabilirea pieței interne în sectorul poștal este de o importanță dovedită pentru coeziunea economică și socială a Comunității, serviciile poștale reprezentând un instrument esențial de comunicare și de schimb;

               (3)

               Întrucât, la 11 iunie 1992, Comisia a prezentat Cartea verde pentru dezvoltarea pieței unice a serviciilor poștale și, la 2 iunie 1993, o comunicare numită „Orientări privind dezvoltarea serviciilor poștale ale Comunității”;

               (4)

               Întrucât Comisia a coordonat o largă consultare publică în ceea ce privește aspectele serviciilor poștale care prezintă interes pentru Comunitate și părțile interesate din sectorul poștal au comunicat observațiile lor Comisiei;

               (5)

               Întrucât extinderea actuală a serviciului poștal universal și condițiile prestării sale variază semnificativ de la un stat membru la altul; întrucât, în special, performanțele în ceea ce privește calitatea serviciilor sunt foarte inegale între statele membre;

               (6)

               Întrucât legăturile poștale transfrontaliere nu răspund întotdeauna cerințelor utilizatorilor și ale cetățenilor europeni, iar performanțele, în termeni de calitate a serviciului în ceea ce privește serviciile poștale transfrontaliere ale Comunității, sunt deocamdată nesatisfăcătoare;

               (7)

               Întrucât neconcordanțele observate în sectorul poștal au implicații considerabile pentru acele sectoare de activitate care se bazează în special pe serviciile poștale și împiedică în mod efectiv progresul spre coeziunea internă a Comunității, deoarece regiunile ce nu beneficiază de servicii poștale de o calitate suficient de ridicată sunt în dezavantaj în ceea ce privește atât distribuția de scrisori, cât și distribuția de mărfuri;

               (8)

               Întrucât măsurile care vizează să asigure liberalizarea treptată și controlată a pieței și un echilibru corespunzător în aplicarea acestor măsuri sunt necesare pentru a garanta, în întreaga Comunitate și sub rezerva obligațiilor și drepturilor prestatorilor serviciului universal, libera prestare a serviciilor în sectorul poștal însuși;

               (9)

               Întrucât este necesară o astfel de acțiune la nivel comunitar pentru a asigura o mai bună armonizare a condițiilor ce reglementează sectorul poștal și, în consecință, trebuie să se adopte măsuri pentru a stabili norme comune;

               (10)

               Întrucât, în conformitate cu principiul subsidiarității, un set de principii generale ar trebui să se adopte la nivel comunitar, în timp ce alegerea procedurilor exacte ar trebui să revină statelor membre, care ar trebui să aibă posibilitatea de a alege sistemul cel mai bine adaptat situației lor;

               (11)

               Întrucât este esențial să se garanteze la nivel comunitar un serviciu poștal universal care să cuprindă un ansamblu minim de servicii de calitate determinată, care să se furnizeze în toate statele membre la un preț rezonabil în avantajul tuturor utilizatorilor, indiferent de așezarea lor geografică din cadrul Comunității;

               (12)

               Întrucât obiectivul serviciului universal este de a oferi tuturor utilizatorilor un acces ușor la rețeaua poștală prin furnizarea, în special, a unui număr suficient de puncte de acces și prin asigurarea unor condiții satisfăcătoare în ceea ce privește frecvența colectărilor și a livrărilor; întrucât prestarea serviciului universal trebuie să răspundă necesității fundamentale de a asigura o continuitate a funcționării, rămânând totodată adaptabilă la nevoile utilizatorilor, precum și garantându-le acestora un tratament echitabil și nediscriminatoriu;

               (13)

               Întrucât serviciul universal trebuie să cuprindă serviciile naționale, precum și serviciile transfrontaliere;

               (14)

               Întrucât utilizatorii serviciului universal trebuie să fie informați adecvat în ceea ce privește ansamblul serviciilor oferite, condițiile lor de prestare și utilizare, calitatea serviciilor furnizate și tarifele;

               (15)

               Întrucât dispozițiile prezentei directive referitoare la prestarea serviciului universal nu aduc atingere dreptului prestatorilor serviciului universal de a negocia contracte individuale cu clienții;

               (16)

               Întrucât menținerea unui ansamblu al acestor servicii ce pot fi rezervate, în conformitate cu normele tratatului și fără a aduce atingere aplicării normelor de concurență, apare justificată pentru a asigura funcționarea serviciului universal în condiții de echilibru financiar; întrucât procesul de liberalizare nu ar trebui să împiedice continuarea furnizării anumitor servicii gratuite introduse de către statele membre pentru persoanele nevăzătoare și cu probleme de vedere.

               (17)

               Întrucât expedierile de corespondență care cântăresc 350 grame și mai mult reprezintă mai puțin de 2 % din volumul de scrisori al operatorilor publici și mai puțin de 3 % din veniturile acestora; întrucât criteriul de preț (de cinci ori tariful de bază) va permite mai bine să se distingă între serviciul rezervat și serviciul de curierat expres, care este liberalizat;

               (18)

               Întrucât, având în vedere că diferența esențială dintre serviciul de curierat expres și serviciul poștal universal constă în valoarea adăugată (oricare ar fi forma acesteia) prevăzută de către serviciile de curierat expres și percepută de către clienți, cel mai eficient mod de a determina valoarea adăugată percepută este de a lua în considerare surplusul de preț pe care clienții sunt dispuși să îl plătească, fără a aduce atingere, cu toate acestea, limitei de preț a sectorului rezervat ce trebuie să se respecte;

               (19)

               Întrucât este rezonabil să se permită ca, în mod provizoriu, marketingul direct prin corespondență și poșta transfrontalieră să poată în continuare să fie rezervate în limitele de preț și de greutate prevăzute; întrucât, ca o etapă suplimentară spre realizarea pieței interne a serviciilor poștale, o decizie privind continuarea liberalizării treptate și controlate a pieței serviciilor poștale, în special în vederea liberalizării poștei transfrontaliere și a marketingului direct prin corespondență, precum și privind o nouă revizuire a limitelor de preț și de greutate ar trebui să fie luată de către Parlamentul European și Consiliu până la 1 ianuarie 2000, la propunerea Comisiei prezentată în urma unei revizuiri a sectorului;

               (20)

               Întrucât, din motive de ordine publică și siguranță publică, statele membre pot avea un interes legitim în a acorda, uneia sau mai multor entități desemnate de către ele, dreptul de a plasa cutii poștale destinate colectării expedierilor poștale pe drumuri publice; întrucât, din aceleași motive, statele membre au competența de a numi entitatea sau entitățile responsabile cu emiterea timbrelor poștale ce identifică țara de origine și acelea responsabile cu furnizarea serviciului de corespondență recomandată folosit în cursul procedurilor judiciare sau administrative în conformitate cu legislația lor internă; întrucât acestea pot indica, de asemenea, apartenența țării la Uniunea Europeană prin introducerea simbolului celor 12 stele;

               (21)

               Întrucât noile servicii (servicii cu totul diferite de serviciile convenționale) și schimbul de documente nu fac parte din serviciul universal și, în consecință, nu se justifică deloc rezervarea lor pentru prestatorii serviciului universal; întrucât aceasta se aplică, de asemenea, auto-prestării (prestarea serviciilor poștale de către persoana fizică sau juridică care este inițiatorul corespondenței sau colectarea și direcționarea acestor expedieri de către un terț ce acționează numai în numele acelei persoane), care nu face parte din categoria de servicii;

               (22)

               Întrucât statele membre ar trebui să poată reglementa, prin proceduri corespunzătoare de autorizare, pe teritoriul lor, prestarea serviciilor poștale care nu sunt rezervate prestatorilor serviciului universal; întrucât procedurile respective trebuie să fie transparente, nediscrimatorii, proporționate și bazate pe criterii obiective;

               (23)

               Întrucât statele membre ar trebui să aibă opțiunea de a supune acordarea licențelor unor obligații privind serviciul universal sau unor contribuții la un fond de compensare destinat să despăgubească prestatorul serviciului universal pentru prestarea unor servicii care reprezintă o sarcină financiară inechitabilă; întrucât statele membre ar trebui să aibă capacitatea de a include în autorizații o obligație prin care activitățile autorizate nu trebuie să încalce drepturile exclusive sau speciale acordate prestatorilor serviciului universal pentru serviciile rezervate; întrucât se poate introduce un sistem de identificare pentru marketingul direct prin corespondență în scopul supervizării, în condițiile în care marketingul direct prin corespondență este liberalizat;

               (24)

               Întrucât va trebui să se adopte măsuri necesare pentru armonizarea procedurilor de autorizare stabilite de către statele membre și care reglementează furnizarea comercială către public a serviciilor nerezervate;

               (25)

               Întrucât, în cazul în care acest lucru se dovedește necesar, se adoptă măsuri pentru a asigura transparența și caracterul nediscriminatoriu al condițiilor de acces la rețeaua poștală publică din statele membre;

               (26)

               Întrucât, pentru a asigura o gestionare eficientă a serviciului universal și pentru a evita denaturarea concurenței, tarifele aplicate serviciului universal ar trebui să fie obiective, transparente, nediscriminatorii și adaptabile costurilor;

               (27)

               Întrucât remunerarea pentru prestarea serviciului poștal transfrontalier intracomunitar, fără a aduce atingere ansamblului minim de obligații ce decurg din actele Uniunii Poștale Universale, ar trebui să fie orientată spre a acoperi costurile de livrare asumate de către prestatorul serviciului universal în țara de destinație; întrucât această remunerare ar trebui, de asemenea, să ofere un stimulent pentru a îmbunătăți sau menține calitatea serviciului transfrontalier prin utilizarea unor obiective de calitate a serviciului; întrucât acest lucru ar justifica sisteme adecvate care asigură o acoperire corespunzătoare a costurilor și sunt legate în mod specific de calitatea realizată a serviciului;

               (28)

               Întrucât sunt necesare conturi separate pentru diferitele servicii rezervate și servicii nerezervate pentru a introduce transparența în costurile reale ale variatelor servicii și pentru a asigura că subvenția încrucișată din sectorul rezervat spre sectorul nerezervat nu afectează negativ condițiile de concurență din acesta din urmă;

               (29)

               Întrucât, pentru a asigura aplicarea principiilor stabilite în cele trei motive anterioare, prestatorii serviciului universal ar trebui să pună în practică, într-un termen rezonabil, sisteme de contabilitate a costurilor, care pot fi verificate independent și care permit o repartizare cât mai precisă a costurilor între servicii, pe baza unor proceduri transparente; întrucât asemenea cerințe pot fi îndeplinite, de exemplu, prin aplicarea principiului repartizării integrale a costurilor; întrucât asemenea sisteme de contabilitate a costurilor pot să nu fie necesare în cazul în care există condiții reale de concurență deschisă;

               (30)

               Întrucât ar trebui să se ia în considerare interesul utilizatorilor, care au dreptul la servicii de înaltă calitate; întrucât, de aceea, trebuie să se facă orice efort pentru a îmbunătăți și a spori calitatea serviciilor prestate la nivel comunitar; întrucât asemenea îmbunătățiri ale calității impun statelor membre să stabilească standardele privind serviciile care fac parte din serviciul universal, pe care prestatorii serviciului universal trebuie să le realizeze sau să le depășească;

               (31)

               Întrucât calitatea serviciului așteptată de utilizatori constituie un aspect esențial al serviciilor prestate; întrucât standardele de evaluare a calității serviciului și nivelurile de calitate atinse trebuie publicate în interesul utilizatorilor; întrucât este necesar să se dispună de standarde de calitate a serviciului armonizate și de o metodologie comună de măsurare pentru a putea evalua convergența calității serviciului în întreaga Comunitate;

               (32)

               Întrucât statele membre trebuie să determine standarde de calitate naționale conforme cu standardele Comunității; întrucât, în cazul serviciilor transfrontaliere intracomunitare ce impun eforturile reunite a cel puțin doi prestatori ai serviciului universal din două state membre diferite, standardele de calitate trebuie să se definească la nivelul Comunității;

               (33)

               Întrucât conformitatea cu aceste standarde trebuie să se verifice independent, la intervale periodice și pe o bază armonizată; întrucât utilizatorii trebuie să aibă dreptul de a fi informați despre rezultatele acestei verificări și statele membre ar trebui să asigure că se adoptă măsuri corective în cazul în care aceste rezultate demonstrează că standardele nu sunt respectate;

               (34)

               Întrucât Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive din contractele încheiate cu consumatorii (7) se aplică operatorilor poștali;

               (35)

               Întrucât nevoia de îmbunătățire a calității serviciilor impune ca litigiile să se soluționeze repede și eficient; întrucât, pe lângă căile de atac disponibile în dreptul intern și în cel comunitar, ar trebui să se prevadă o procedură cu privire la contestații, care ar trebui să fie transparentă, simplă și puțin costisitoare și ar trebui să înlesnească intervenția tuturor părților în cauză;

               (36)

               Întrucât, pentru a ameliora interconectarea rețelelor poștale și în interesul utilizatorilor, este necesar să se încurajeze standardizarea tehnică; întrucât standardizarea tehnică este indispensabilă pentru promovarea interoperabilității între rețelele naționale și pentru a obține un eficient serviciu universal al Comunității;

               (37)

               Întrucât orientările privind armonizarea europeană prevăd ca activitățile specializate pentru Standardizare tehnică să se încredințeze Comitetului European pentru Standardizare;

               (38)

               Întrucât ar trebui să se constituie un comitet care să sprijine Comisia în aplicarea prezentei directive, în special în ceea ce privește lucrările viitoare referitoare la dezvoltarea măsurilor privind calitatea serviciului transfrontalier al Comunității și standardizarea tehnică;

               (39)

               Întrucât, pentru a asigura funcționarea corespunzătoare a serviciului universal și pentru a asigura o concurență nedenaturată în sectorul nerezervat, este important să se separe funcțiile autorității de reglementare, pe de o parte, și ale operatorului, pe de altă parte; întrucât nici un operator poștal nu poate fi și judecător și parte în cauză; întrucât statul membru trebuie să definească statutul uneia sau al mai multor autorități naționale de reglementare, care pot fi alese dintre autoritățile publice sau entitățile independente desemnate pentru acel scop;

               (40)

               Întrucât efectele condițiilor armonizate asupra funcționării pieței interne a serviciilor poștale trebuie să facă obiectul unei evaluări; întrucât, prin urmare, Comisia va prezenta un raport Parlamentului European și Consiliului privind aplicarea prezentei directive, inclusiv o informare adecvată privind dezvoltările din cadrul sectorului, în special în ceea ce privește aspectele economice, sociale, cele referitoare la ocuparea locurilor de muncă și la tehnologie, precum și la calitatea serviciului, la trei ani de la intrarea sa în vigoare, și, în orice caz, la 31 decembrie 2000 cel târziu;

               (41)

               Întrucât prezenta directivă nu afectează aplicarea normelor tratatului, în special normele de concurență și privind libertatea de a presta servicii;

               (42)

               Întrucât nimic nu împiedică statele membre să mențină în vigoare sau să introducă pentru sectorul poștal măsuri mai liberale decât cele prevăzute în prezenta directivă sau, în cazul în care prezenta directivă devine caducă, să mențină în vigoare măsuri pe care acestea le-au adoptat pentru a o aplica, în măsura în care, în fiecare caz, aceste măsuri sunt compatibile cu tratatul;

               (43)

               Întrucât este necesar ca prezenta directivă să se aplice până la 31 decembrie 2004, cu excepția unei decizii contrare a Parlamentului European și a Consiliului pe baza unei propuneri a Comisiei;

               (44)

               Întrucât prezenta directivă nu se aplică vreunei activități care nu intră sub incidența legislației comunitare, precum cele prevăzute la Titlurile V și VI din Tratatul privind Uniunea Europeană, și, în orice caz, activităților privind siguranța publică, apărarea, siguranța statului (inclusiv bunăstarea economică a statului, în cazul în care activitățile au legătură cu problemele de siguranță a statului) și activităților statului în domeniile dreptului penal;

               (45)

               Întrucât prezenta directivă nu împiedică, în cazul întreprinderilor care nu sunt stabilite în cadrul Comunității, adoptarea unor măsuri conforme atât cu legislația comunitară, cât și cu obligațiile internaționale existente, ce vizează să garanteze că resortisanții statelor membre beneficiază de aceleași tratament în țările terțe; întrucât întreprinderile comunitare ar trebui să beneficieze, în țările terțe, de un tratament și un acces efectiv care sunt comparabile cu tratamentul și accesul la piață pe care cadrul comunitar le rezervă resortisanților țărilor în cauză,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   Obiectiv și domeniu de aplicare
   Articolul 1
   Prezenta directivă stabilește norme comune privind:

               —

               prestarea unui serviciu poștal universal în cadrul Comunității;

               —

               criteriile ce definesc serviciile susceptibile de a fi rezervate prestatorilor serviciului universal și condițiile care reglementează prestarea serviciilor nerezervate;

               —

               principiile de tarifare și transparența conturilor pentru prestarea serviciului universal;

               —

               stabilirea standardelor de calitate pentru prestarea serviciului universal și instituirea unui sistem pentru a asigura respectarea standardelor respective;

               —

               armonizarea standardelor tehnice;

               —

               crearea unor autorități naționale de reglementare independente.

         Articolul 2
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:

               (1)

               „servicii poștale” înseamnă serviciile care implică ridicarea, sortarea, transportul și livrarea expedierilor poștale;

               (2)

               „rețea poștală publică” înseamnă sistemul de organizare și de resurse de orice fel folosite de către prestatorul (prestatorii) serviciului universal, în special pentru:

                           —

                           ridicarea expedierilor poștale acoperite de o obligație de serviciu universal de la punctele de acces de pe întreg teritoriul;

                           —

                           direcționarea și tratarea acestor expedieri de la punctul de acces al rețelei poștale la centrul de distribuție;

                           —

                           distribuirea la adresele indicate pe expedieri;

               (3)

               „puncte de acces” înseamnă echipamentele fizice, și anume cutiile poștale puse la dispoziția publicului fie pe drumul public, fie în localurile prestatorului serviciului universal, unde expedierile poștale pot fi depozitate în rețeaua poștală publică de către clienți;

               (4)

               „ridicare” înseamnă operațiunea de colectare a expedierilor poștale depozitate la punctele de acces;

               (5)

               „distribuție” înseamnă procesul ce decurge de la sortarea la centrul de distribuție până la distribuția expedierilor poștale către destinatarii lor;

               (6)

               „expediere poștală” înseamnă o expediere ce poartă o adresă în forma finală care trebuie transportată de către prestatorul serviciului universal. Pe lângă expedierile de corespondență, asemenea expedieri includ și, de exemplu, cărți, cataloage, ziare, publicații periodice și colete poștale care conțin mărfuri cu sau fără valoare comercială;

               (7)

               „expediere de corespondență” înseamnă o comunicare în formă scrisă pe orice fel de suport fizic ce trebuie transportată și distribuită la adresa indicată de expeditor chiar pe expediere sau pe ambalaj. Cărțile, cataloagele, ziarele și publicațiile periodice nu sunt considerate expedieri de corespondență;

               (8)

               „marketing direct prin corespondență” înseamnă o comunicare care constă numai în materiale de publicitate sau de marketing și care cuprinde un mesaj identic, cu excepția numelui, adresei și numărului de identificare ale destinatarului, precum și a altor modificări care nu afectează natura mesajului, care este trimisă unui număr semnificativ de destinatari și care este transportată și distribuită la adresa indicată de către expeditor chiar pe expediere sau pe ambalaj. În fiecare stat membru, autoritatea națională de reglementare interpretează termenul „număr semnificativ de destinatari” și publică o definiție corespunzătoare. Notele de plată, facturile, situațiile financiare și alte mesaje neidentice nu se consideră marketing direct prin corespondență. O comunicare care combină marketingul direct prin corespondență cu alte expedieri în același ambalaj nu se consideră marketing direct prin corespondență. Marketingul direct prin corespondență include marketingul direct transfrontalier prin corespondență, precum și cel intern;

               (9)

               „expediere recomandată” înseamnă un serviciu care oferă o garanție forfetară împotriva riscurilor de pierdere, furt sau prejudiciu și care furnizează expeditorului, după caz la cerere, dovada înmânării expedierii poștale și a distribuirii sale la destinatar;

               (10)

               „expediere cu valoare declarată” înseamnă: un serviciu care asigură expedierea poștală până la valoarea declarată de către expeditor în caz de pierdere, furt sau prejudiciu;

               (11)

               „poștă transfrontalieră” înseamnă corespondența de la sau către alt stat membru sau de la sau către o țară terță;

               (12)

               „schimb de documente” înseamnă furnizarea mijloacelor, inclusiv punerea la dispoziție de către un terț a unor localuri ad hoc și a unor mijloace de transport, permițând autolivrarea prin schimb reciproc de expedieri poștale între utilizatorii abonați la acest serviciu;

               (13)

               „prestatorul serviciului universal” înseamnă o entitate publică sau privată care asigură totalitatea sau o parte a unui serviciu poștal universal într-un stat membru, a cărei identitate a fost notificată Comisiei în conformitate cu articolul 4;

               (14)

               „autorizații” înseamnă orice autorizație care stabilește drepturi și obligații specifice sectorului poștal și care permite întreprinderilor să presteze servicii poștale și, după caz, să stabilească și să opereze rețele poștale pentru prestarea unor astfel de servicii, sub forma unei „autorizații generale” sau „licențe individuale” așa cum este definită în continuare:

                           —

                           „autorizație generală” înseamnă o autorizație, indiferent dacă este reglementată de o „licență pe categorii” sau de dreptul general și indiferent dacă această reglementare impune proceduri de înregistrare sau de declarare, care nu solicită întreprinderii în cauză să obțină o decizie explicită a autorității naționale de reglementare înainte de a exercita drepturile ce rezultă din autorizație;

                           —

                           „licență individuală” înseamnă o autorizație care este acordată de către o autoritate națională de reglementare și care oferă unei întreprinderi drepturi specifice sau care supune activitățile întreprinderii la obligații specifice completând autorizația generală, după caz, în cazul în care întreprinderea nu este abilitată să exercite drepturile în cauză până în momentul în care a primit decizia din partea autorității naționale de reglementare;

               (15)

               „cheltuieli terminale” înseamnă remunerarea prestatorilor serviciului universal pentru distribuirea poștei transfrontaliere ce intră pe teritoriul unui stat și cuprinde expedieri poștale din alt stat membru sau dintr-o țară terță;

               (16)

               „expeditor” înseamnă o persoană fizică sau juridică aflată la originea expedierilor poștale;

               (17)

               „utilizatori”: orice persoană fizică sau juridică beneficiind de o prestare a serviciului universal ca expeditor sau ca destinatar;

               (18)

               „autoritate națională de reglementare” înseamnă organismul sau organismele din fiecare stat membru cărora statul membru le încredințează, între altele, funcțiile de reglementare ce intră sub incidența domeniului de aplicare a prezentei directive;

               (19)

               „cerințe esențiale” înseamnă motivele generale fără caracter economic care pot determina un stat membru să impună condiții pentru prestarea serviciilor poștale. Aceste motive sunt confidențialitatea corespondenței, siguranța rețelei în ceea ce privește transportarea produselor periculoase și, dacă se justifică, protecția datelor, protecția mediului și amenajarea teritoriului.
               Protecția datelor poate să includă protecția datelor personale, confidențialitatea informațiilor transmise sau stocate și protecția vieții private.

         CAPITOLUL 2
   Serviciul universal
   Articolul 3
   (1)   Statele membre asigură că utilizatorii beneficiază de dreptul la un serviciu universal care implică prestarea permanentă a unui serviciu poștal de o calitate determinată în toate punctele de pe teritoriul lor la prețuri accesibile pentru toți utilizatorii.
   (2)   În acest scop, statele membre adoptă măsuri pentru a asigura că densitatea punctelor de contact și a punctelor de acces ia în considerare nevoile utilizatorilor.
   (3)   Acestea adoptă măsuri pentru a asigura că prestatorul sau prestatorii serviciului universal garantează în fiecare zi lucrătoare și nu mai puțin decât cinci zile pe săptămână, cu excepția situațiilor sau a condițiilor geografice considerate excepționale de către autoritățile naționale de reglementare, minimum:

               —

               o ridicare;

               —

               o livrare la domiciliul sau sediul fiecărei persoane fizice sau juridice sau, prin derogare, în condițiile determinate de către autoritatea națională de reglementare, o livrare la instalații corespunzătoare.

         Orice excepție sau derogare acordată de către autoritatea națională de reglementare în conformitate cu prezentul alineat trebuie comunicată Comisiei și tuturor autorităților naționale de reglementare.
   (4)   Fiecare stat membru adoptă măsurile necesare pentru a asigura că serviciul universal cuprinde cel puțin prestările următoare:

               —

               ridicarea, sortarea, transportul și distribuția expedierilor poștale de cel mult două kilograme;

               —

               ridicarea, sortarea, transportul și distribuția coletelor poștale de cel mult 10 kilograme;

               —

               serviciile pentru expedierile recomandate și expedierile cu valoare declarată.

         (5)   Autoritățile naționale de reglementare pot mări limita de greutate a ofertei serviciului universal pentru colete poștale la orice greutate mai mică de 20 de kilograme și pot stabili regimuri speciale pentru livrarea la domiciliu a acestor colete.
   Sub rezerva limitei de greutate a ofertei serviciului universal pentru colete poștale ce este stabilită de un anumit stat membru, statele membre asigură că se distribuie pe teritoriul lor coletele poștale primite din alte state membre și care cântăresc cel mult 20 de kilograme.
   (6)   Dimensiunile minime și maxime pentru expedierile poștale în cauză sunt cele stabilite în Convenția și Acordul privind pachetele poștale adoptate de către Uniunea Poștală Universală.
   (7)   Serviciul universal definit de prezentul articol acoperă atât serviciile naționale, cât și serviciile transfrontaliere.
   Articolul 4
   Fiecare stat membru asigură că prestarea serviciului universal este garantată și notifică Comisiei măsurile adoptate pentru a îndeplini această obligație și, în special, identitatea prestatorului sau prestatorilor serviciului universal. Fiecare stat membru determină, în conformitate cu legislația comunitară, obligațiile și drepturile atribuite prestatorului sau prestatorilor serviciului universal și le publică.
   Articolul 5
   (1)   Fiecare stat membru adoptă măsuri pentru a asigura că prestarea serviciului universal îndeplinește următoarele cerințe:

               —

               oferă un serviciu ce garantează conformitatea cu cerințele esențiale;

               —

               oferă un serviciu identic utilizatorilor ce se află în condiții comparabile;

               —

               este disponibilă fără nici o formă de discriminare, în special din rațiuni de ordin politic, religios sau ideologic;

               —

               nu se întrerupe sau oprește decât în cazuri de forță majoră;

               —

               evoluează în funcție de mediul tehnic, economic și social și de nevoile utilizatorilor.

         (2)   Dispozițiile alineatului (1) nu împiedică măsuri pe care statele membre le adoptă în conformitate cu cerințele privind interesul public recunoscute de tratat, în special articolele 36 și 56, ce se referă, între altele, la moralitatea publică, siguranța publică, inclusiv cercetările penale, și politica publică.
   Articolul 6
   Statele membre adoptă măsuri pentru a asigura că prestatorul sau prestatorii serviciului universal furnizează periodic informații suficient de precise și actualizate privind caracteristicile speciale ale serviciilor universale oferite, în ceea ce privește în special condițiile generale de acces la aceste servicii, precum și prețurile și nivelurile standardelor de calitate. Aceste informații se publică într-un mod adecvat.
   Statele membre notifică Comisiei, în termen de 12 luni de la data intrării în vigoare a prezentei directive, modalitatea în care sunt furnizate informațiile ce trebuie publicate în conformitate cu primul paragraf. Orice modificare ulterioară se notifică Comisiei în cel mai scurt timp.
   CAPITOLUL 3
   Armonizarea serviciilor care pot fi rezervate
   Articolul 7
   (1)   În măsura în care este necesar pentru menținerea serviciului universal, serviciile care pot fi rezervate de către statele membre prestatorului sau prestatorilor serviciului universal sunt ridicarea, sortarea, transportul și livrarea expedierilor de corespondență internă, prin poștă accelerată sau nu, al căror preț este de cinci ori mai mic decât tariful public al unei expedieri de corespondență din primul nivel de greutate al celei mai rapide categorii standard, în cazul în care există asemenea categorie, cu condiția ca acestea să cântărească mai puțin de 350 de grame. În cazul serviciului poștal gratuit de care beneficiază nevăzătorii și persoanele cu probleme de vedere, se pot autoriza derogări de la limitele de greutate și de preț.
   (2)   În măsura în care este necesar pentru menținerea serviciului universal, poșta transfrontalieră și marketingul direct prin corespondență pot să fie rezervate în continuare în limitele de preț și greutate prevăzute la alineatul (1).
   (3)   Ca măsură complementară în vederea realizării pieței interne a serviciilor poștale, Parlamentul European și Consiliul decid la 1 ianuarie 2000 cel târziu și fără a aduce atingere competenței Comisiei, cu privire la continuarea liberalizării treptate și controlate a pieței serviciilor poștale, în special în vederea liberalizării poștei transfrontaliere și marketingului direct prin corespondență, precum și cu privire la o viitoare revizuire a limitelor de preț și de greutate, cu efect de la 1 ianuarie 2003, luând în considerare evoluțiile, în special cele de ordin economic, social și tehnologic, care au survenit până la aceea dată, și de asemenea luând în considerare echilibrul financiar al prestatorului sau prestatorilor serviciului universal, pentru a continua să se îndeplinească obiectivele prezentei directive.
   Asemenea decizii se bazează pe o propunere a Comisiei care trebuie să fie prezentată înainte de sfârșitul anului 1998, în urma unei revizuiri a sectorului. La cererea Comisiei, statele membre furnizează toate informațiile necesare pentru a realiza această revizuire.
   (4)   Schimbul de documente nu se poate rezerva.
   Articolul 8
   Dispozițiile articolului 7 nu aduc atingere dreptului statelor membre de a organiza plasarea cutiilor poștale pe drumurile publice, emisiunea de timbre poștale și serviciul de corespondență recomandată folosit în cadrul procedurilor judiciare și administrative, în conformitate cu legislația lor internă.
   CAPITOLUL 4
   Condițiile care reglementează prestarea serviciilor nerezervate și accesul la rețea
   Articolul 9
   (1)   În ceea ce privește serviciile nerezervate care nu aparțin domeniului serviciului universal, în conformitate cu articolul 3, statele membre pot introduce autorizații generale în măsura necesară pentru a garanta respectarea cerințelor esențiale.
   (2)   În ceea ce privește serviciile nerezervate care aparțin domeniului serviciilor universale în conformitate cu articolul 3, statele membre pot introduce proceduri de autorizare, inclusiv licențe individuale, în măsura necesară pentru a garanta respectarea cerințelor esențiale și a proteja serviciul universal.
   Acordarea autorizațiilor poate:

               —

               după caz, să fie subordonată obligațiilor serviciului universal;

               —

               dacă este necesar, să impună cerințe privind calitatea, disponibilitatea și realizarea serviciilor în cauză;

               —

               să fie subordonată obligației de a nu încălca drepturile exclusive sau speciale acordate prestatorului sau prestatorilor serviciului universal pentru serviciile poștale rezervate în conformitate cu articolul 7 alineatele (1) și (2).

         (3)   Procedurile descrise la alineatele (1) și (2) trebuie să fie transparente, nediscriminatorii, proporționale și bazate pe criterii obiective. Statele membre trebuie să asigure că motivele de refuzare a autorizației în totalitate sau parțial sunt comunicate solicitantului și trebuie să stabilească o procedură de apel.
   (4)   Pentru a asigura salvgardarea serviciului universal, în cazul în care un stat membru determină că obligațiile privind serviciul universal, prevăzute de prezenta directivă, reprezintă o sarcină financiară inechitabilă pentru prestatorul serviciului universal, acesta poate să stabilească un fond de compensare administrat în acest scop de către un organism independent de beneficiar sau de beneficiari. În acest caz, acesta poate subordona acordarea autorizației unei obligații de a aduce o contribuție financiară la acel fond. Statul membru trebuie să asigure că principiile de transparență, nediscriminare și proporționalitate sunt respectate la stabilirea fondului de compensare și la fixarea nivelului contribuțiilor financiare. Se pot finanța în acest fel numai serviciile prevăzute la articolul 3.
   (5)   Statele pot prevedea un sistem de identificare pentru marketingul direct prin corespondență, permițând să se supervizeze aceste servicii, în cazul în care sunt liberalizate.
   Articolul 10
   (1)   Parlamentul European și Consiliul, hotărând pe baza unei propuneri a Comisiei și în conformitate cu articolul 57 alineatul (2) și cu articolele 66 și 100a din tratat, adoptă măsurile necesare pentru armonizarea procedurilor prevăzute la articolul 9 pentru oferta comercială a serviciilor poștale publice nerezervate.
   (2)   Măsurile de armonizare prevăzute la alineatul (1) se referă, în special, la criteriile ce trebuie respectate și la procedurile ce trebuie urmate de către operatorul poștal, modul de publicare a acestor criterii și proceduri, precum și procedurile căilor de atac ce trebuie urmate.
   Articolul 11
   Parlamentul European și Consiliul, hotărând pe baza unei propuneri a Comisiei și în conformitate cu articolul 57 alineatul (2) și cu articolele 66 și 100a din tratat, adoptă măsurile de armonizare necesare pentru a asigura că utilizatorii și prestatorul sau prestatorii serviciului universal au acces la rețeaua poștală publică în condiții transparente și nediscriminatorii.
   CAPITOLUL 5
   Principiile de tarifare și transparența conturilor
   Articolul 12
   Statele membre adoptă măsuri pentru a asigura că tarifele pentru fiecare dintre serviciile care fac parte din prestarea serviciului universal sunt conforme cu principiile următoare:

               —

               prețurile trebuie să fie accesibile și trebuie să fie la un nivel la care toți utilizatorii au acces la serviciile furnizate;

               —

               prețurile trebuie să fie adaptate costurilor; statele membre pot decide ca un tarif unic să se aplice pe întreg teritoriul național;

               —

               aplicarea unui tarif unic nu exclude dreptul prestatorului sau prestatorilor serviciului universal de a încheia acorduri tarifare individuale privind prețurile cu clienții;

               —

               tarifele trebuie să fie transparente și nediscriminatorii.

         Articolul 13
   (1)   Pentru a asigura prestarea transfrontalieră a serviciului universal, statele membre își încurajează prestatorii serviciului universal să acționeze astfel încât, în acordurile lor privind cheltuielile terminale pentru poșta transfrontalieră intracomunitară, să se respecte următoarele principii:

               —

               cheltuielile terminale se fixează în funcție de costurile de tratare și de livrare a poștei transfrontaliere ce intră pe teritoriul unui stat;

               —

               nivelurile de remunerare țin seama de calitatea realizată a serviciului;

               —

               cheltuielile terminale sunt transparente și nediscriminatorii.

         (2)   Aplicarea acestor principii poate include dispoziții tranzitorii concepute să evite perturbări neobișnuite pe piețele poștale sau implicații nefavorabile pentru operatorii economici, cu condiția să existe un acord între operatorii de origine și operatorii de destinație; asemenea dispoziții se limitează, cu toate acestea, la minimul necesar pentru a atinge aceste obiective.
   Articolul 14
   (1)   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a asigura că, în termen de doi ani de la data intrării în vigoare a prezentei directive, contabilitatea prestatorilor serviciului universal este efectuată în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
   (2)   Prestatorii serviciului universal țin conturi separate în cadrul sistemelor lor interne de contabilitate cel puțin pentru fiecare serviciu din sectorul rezervat, pe de o parte, și din sectorul nerezervat, pe de altă parte. Conturile pentru serviciile nerezervate ar trebui să distingă clar între serviciile care fac parte din serviciul universal și serviciile care nu fac parte din serviciul universal. Asemenea sisteme interne de contabilitate operează pe baza unor principii ale contabilității costurilor aplicate constant și justificabile din punct de vedere obiectiv.
   (3)   Sistemele de contabilitate menționate la alineatul (2), fără a aduce atingere alineatului (4), repartizează costurile între toate serviciile rezervate și nerezervate, în felul următor:

               (a)

               costurile care se pot aloca direct unui serviciu anume se alocă în acest fel;

               (b)

               costurile comune, respectiv costurile care nu se pot aloca direct unui anumit serviciu, se alocă în felul următor:

                           (i)

                           oricând este posibil, costurile comune se alocă pe baza unei analize directe a provenienței costurilor;

                           (ii)

                           în cazul în care analiza directă nu este posibilă, categoriile de costuri comune se afectează pe baza unui raport indirect cu o altă categorie de cost sau cu un alt grup de categorii de costuri pentru care este posibilă o alocare sau o impunere directă; raportul indirect se bazează pe structuri de costuri comparabile;

                           (iii)

                           în cazul în care nu se poate proceda la măsuri directe sau indirecte de alocare a costurilor, categoria de cost se alocă pe baza unui factor de repartizare general calculat folosind raportul între toate cheltuielile afectate sau imputate direct sau indirect și fiecare dintre serviciile rezervate, pe de o parte, și între toate cheltuielile afectate sau imputate direct sau indirect și celelalte servicii, pe de altă parte.

         (4)   Alte sisteme de contabilitate a costurilor se pot aplica numai în cazul în care sunt în conformitate cu alineatul (2) și au fost aprobate de către autoritatea națională de reglementare. Comisia este informată înainte de aplicarea acestor sisteme.
   (5)   Autoritățile naționale de reglementare asigură că este verificată conformitatea cu unul dintre sistemele de contabilitate a costurilor descrise la alineatele (3) sau (4) de către un organism competent care este independent de prestatorul serviciului universal. Statele membre asigură că o declarație de conformitate este publicată periodic.
   (6)   Autoritatea națională de reglementare menține la dispoziție informații suficient de detaliate privind sistemele de contabilitate a costurilor aplicate de către prestatorul serviciului universal și prezintă aceste informații Comisiei la cererea acesteia.
   (7)   La cerere, informațiile contabile detaliate provenite de la aceste sisteme se pun la dispoziția autorității naționale de reglementare și a Comisiei în mod confidențial.
   (8)   În cazul în care un stat membru nu a rezervat nici unul dintre serviciile rezervabile în conformitate cu articolul 7 și nu a stabilit un fond de compensare pentru prestarea serviciului universal, permis în conformitate cu articolul 9 alineatul (4), și în cazul în care autoritatea națională de reglementare este convinsă că nici unul dintre prestatorii serviciului universal desemnați din statul respectiv nu primește o subvenție publică sub o formă ascunsă sau altfel, autoritatea națională de reglementare poate decide să nu aplice cerințele prevăzute la alineatele (2), (3), (4), (5), (6) și (7) din prezentul articol. Autoritatea națională de reglementare informează Comisia privind asemenea decizii.
   Articolul 15
   Conturile financiare ale tuturor prestatorilor serviciului universal se stabilesc, se supun auditului unui auditor independent și se publică în conformitate cu legislația comunitară și internă aplicabilă întreprinderilor comerciale.
   CAPITOLUL 6
   Calitatea serviciilor
   Articolul 16
   Statele membre asigură ca standardele de calitate a serviciilor să fie stabilite și publicate în ceea ce privește serviciul universal, pentru a garanta un serviciu poștal de bună calitate.
   Standardele de calitate vizează, în special, durata traseului și regularitatea și fiabilitatea serviciilor.
   Aceste standarde se stabilesc de către:

               —

               statele membre în cazul serviciilor naționale;

               —

               Parlamentul European și Consiliu în cazul serviciilor transfrontaliere intracomunitare (vezi anexa). O viitoare adaptare a acestor standarde la progresului tehnic sau la evoluția pieței se face în conformitate cu procedura stabilită la articolul 21.

         Un control independent al performanțelor se efectuează cel puțin o dată pe an de către organisme externe care nu au legături cu prestatorii serviciului universal, în condiții standardizate ce se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21. Rezultatele controlului fac obiectul unor rapoarte publicate cel puțin o dată pe an.
   Articolul 17
   Statele membre stabilesc standarde de calitate pentru poșta națională și asigură că acestea sunt compatibile cu cele prevăzute pentru serviciile transfrontaliere intracomunitare.
   Statele membre transmit Comisiei standardele lor de calitate pentru serviciile naționale, care le publică în același mod ca standardele pentru serviciile transfrontaliere intracomunitare prevăzute la articolul 18.
   Autoritățile naționale de reglementare asigură că monitorizarea independentă a performanțelor serviciilor se efectuează în conformitate cu articolul 16 al patrulea paragraf, că rezultatele sunt justificate și se întreprind acțiuni de corectare, dacă este necesar.
   Articolul 18
   (1)   În conformitate cu articolul 16, se stabilesc standarde de calitate pentru serviciile transfrontaliere intracomunitare în anexă.
   (2)   În cazul în care situațiile excepționale în ceea ce privește infrastructura sau geografia o cer, autoritățile naționale de reglementare pot admite derogări de la standardele de calitate prevăzute în anexă. În cazul în care autoritățile naționale de reglementare determină derogări în acest sens, acestea informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Comisia prezintă un raport anual privind notificările primite în timpul celor 12 luni anterioare Comitetului instituit în conformitate cu articolul 21, pentru informarea acestuia.
   (3)   Comisia publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene modificările aduse standardelor de calitate pentru serviciile transfrontaliere intracomunitare și ia măsuri pentru a asigura controlul independent periodic și publicarea nivelurilor de performanță în materie de calitate, atestând respectarea acestor standarde și progresele realizate. Autoritățile naționale de reglementare asigură că se adoptă măsuri de corectare, dacă este necesar.
   Articolul 19
   Statele asigură că se elaborează proceduri transparente, simple și necostisitoare pentru a trata contestațiile utilizatorilor, în special în caz de pierderi, furt, deteriorare sau neconformitate cu standardele de calitate a serviciilor.
   Statele membre adoptă măsuri pentru a asigura că acele proceduri permit rezolvarea echitabilă și promptă a litigiilor, prevăzând, în cazul în care aceasta se justifică, un sistem de rambursare și/sau de compensare.
   Fără a aduce atingere altor căi de atac în conformitate cu legislația internă și comunitară, statele membre asigură că utilizatorii, acționând individual sau, în cazul în care legislația internă o permite, în relație cu organizații care reprezintă interesul utilizatorilor și/sau consumatorilor, pot aduce în fața unei autorități naționale competente cazuri în care contestații ale utilizatorilor adresate prestatorului serviciului universal nu au fost rezolvate satisfăcător.
   În conformitate cu articolul 16, statele membre asigură că prestatorii serviciului universal publică, alături de raportul anual privind controlul performanțelor lor, informații privind numărul contestațiilor și modul în care acestea au fost de tratate.
   CAPITOLUL 7
   Armonizarea standardelor tehnice
   Articolul 20
   Armonizarea standardelor tehnice se continuă luând în considerare, în special, interesele utilizatorilor.
   Comitetul European pentru Standardizare este însărcinat cu elaborarea standardelor tehnice aplicabile în sectorul poștal pe baza mandatelor ce îi sunt conferite în conformitate cu principiile din Directiva 83/189/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 de stabilire a procedurii de furnizare a informațiilor în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (8).
   Aceste lucrări iau în considerare măsurile de armonizare adoptate la nivel internațional și, în special, în cadrul Uniunii Poștale Universale.
   Standardele aplicabile se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene o dată pe an.
   Statele membre asigură că prestatorii serviciului universal se raportează la standardele publicate în Jurnalul Oficial, dacă este necesar, în interesele utilizatorilor și, în special, atunci când furnizează informațiile prevăzute la articolul 6.
   Comitetul prevăzut la articolul 21 este informat permanent cu privire la discuțiile din cadrul Comitetului European pentru Standardizare și la progresul realizat de acest organism în acest domeniu.
   CAPITOLUL 8
   Comitetul
   Articolul 21
   Comisia este sprijinită de un comitet format din reprezentanții statelor membre și prezidat de către un reprezentant al Comisiei. Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu privire la măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să le adopte la propunerea Comisiei. În cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate conform articolului menționat anterior. Președintele nu participă la vot.
   Comisia adoptă măsurile preconizate, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului.
   În cazul în care măsurile preconizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate.
   Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
   În cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la data prezentării la Consiliu, Consiliul nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie.
   CAPITOLUL 9
   Autoritatea națională de reglementare
   Articolul 22
   Fiecare stat membru desemnează una sau mai multe autorități naționale de reglementare pentru sectorul poștal, care sunt distincte legal și independente operațional de operatorii poștali.
   Statele informează Comisia cu privire la autoritățile naționale de reglementare pe care le-au desemnat pentru a îndeplini sarcinile prezentei directive.
   Autoritățile naționale de reglementare au ca sarcină specială asigurarea conformității cu obligațiile prevăzute în prezenta directivă. De asemenea, acestea pot fi însărcinate cu asigurarea conformității cu normele de concurență în sectorul poștal.
   CAPITOLUL 10
   Dispoziții finale
   Articolul 23
   Fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (3), la trei ani de la data intrării în vigoare a prezentei directive și, în orice caz, la 31 decembrie 2000 cel târziu, Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului privind aplicarea prezentei directive, cuprinzând informațiile corespunzătoare despre dezvoltările din sectorul poștal, în special cu privire la aspectele economice, sociale, aspectele privind ocuparea forței de muncă și cele tehnologice, precum și calitatea serviciului.
   Raportul este însoțit, după caz, de propuneri adresate Parlamentului European și Consiliului.
   Articolul 24
   Statele membre pun în aplicare acte cu putere de lege și acte administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în 12 luni cel târziu de la data intrării în vigoare. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale.
   Articolul 25
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 26
   (1)   Prezenta directivă nu împiedică nici un stat membru să mențină sau să introducă măsuri care sunt mai liberale decât cele prevăzute de prezenta directivă. Asemenea măsuri trebuie să fie compatibile cu tratatul.
   (2)   În cazul în care prezenta directivă devine caducă, măsurile luate de către statele membre pentru aplicarea acesteia pot fi menținute, în măsura în care sunt compatibile cu tratatul.
   Articolul 27
   Dispozițiile prezentei directive, cu excepția articolului 26, se aplică până la 31 decembrie 2004, în afara unei dispoziții contrare în conformitate cu articolul 7 alineatul (3).
   Articolul 28
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 15 decembrie 1997.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. M. GIL-ROBLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J.-C. JUNCKER

      (1)  JO C 322, 2.12.1995, p. 22 și

      JO C 300, 10.10.1996, p. 22.

      (2)  JO C 174, 17.6.1996, p. 41.

      (3)  JO C 337, 11.11.1996, p. 28.

      (4)  JO C 42, 15.2.1993, p. 240.

      (5)  JO C 48, 16.2.1994, p. 3.

      (6)  Avizul Parlamentului European din 9 mai 1996 (JO C 152, 27.5.1996, p. 20), Poziția comună a Consiliului din 29 aprilie 1997 (JO C 188, 19.6.1997, p. 9) și Decizia Parlamentului European din 16 septembrie 1997 (JO C 304, 6.10.1997, p. 34); Decizia Parlamentului European din 19 noiembrie 1997 și Decizia Consiliului din 1 decembrie 1997.

      (7)  JO L 95, 21.4.1993, p. 29.

      (8)  JO L 109, 26.4.1983, p. 8, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată de Decizia 96/139/CE a Comisiei (JO L 32, 10.2.1996, p. 31).
   ANEXĂ
   Standardele de calitate pentru poșta transfrontalieră intracomunitară
   Standardele de calitate pentru poșta transfrontalieră intracomunitară în fiecare țară trebuie să se stabilească în funcție de durata traseului măsurată de la un capăt la celălalt (1) pentru expedierile poștale din cea mai rapidă categorie de standarde, calculată în conformitate cu formula D + n, unde D reprezintă data depunerii (2) și n numărul zilelor lucrătoare care trec de la acea dată până la cea a livrării către destinatar.

               Standardele de calitate pentru poșta transfrontalieră intracomunitară

               Durata

               Obiectivul

               D + 3

               85 % din expedieri

               D + 5

               97 % din expedieri

         Standardele trebuie să fie îndeplinite nu numai pentru întregul trafic intracomunitar, ci și pentru fiecare flux bilateral dintre cele două state membre.

      (1)  Durata traseului de la un capăt la altul se măsoară de la punctul de acces la rețea până la punctul de livrare la destinatar.

      (2)  Data depunerii ce trebuie luată în considerare este aceeași zi cu cea în care este depusă expedierea, cu condiția ca depunerea să se efectueze înainte de ultima colectare indicată pentru punctul de acces la rețeaua în cauză. În cazul în care depunerea are loc după această limită de timp, data depunerii luată în considerare va fi următoarea zi de colectare.


title: Directiva 2008/89/CE a Comisiei din 24 septembrie 2008 de modificare, în scopul adaptării sale la progresul tehnic, a Directivei 76/756/CEE a Consiliului referitoare la instalarea dispozitivelor de iluminat și de semnalizare luminoasă ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               25.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 257/14

      DIRECTIVA 2008/89/CE A COMISIEI

   din 24 septembrie 2008
   de modificare, în scopul adaptării sale la progresul tehnic, a Directivei 76/756/CEE a Consiliului referitoare la instalarea dispozitivelor de iluminat și de semnalizare luminoasă ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (1), în special articolul 39 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 76/756/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la instalarea dispozitivelor de iluminat și de semnalizare luminoasă ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora (2) este una dintre directivele speciale în contextul procedurii de omologare de tip prevăzută de Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (3). Prin urmare, dispozițiile Directivei 70/156/CEE cu privire la sisteme, componente și unități tehnice separate pentru vehicule se aplică Directivei 76/756/CEE.

               (2)

               În vederea îmbunătățirii siguranței rutiere prin sporirea vizibilității autovehiculelor, este necesară introducerea în Directiva 76/756/CEE a obligației de echipare a vehiculelor respective cu lumini de întâlnire destinate circulației pe timp de zi.

               (3)

               Se estimează că noile tehnologii, precum sistemul de iluminare frontală adaptivă (AFS) și semnalul de oprire de urgență (ESS) vor avea un impact pozitiv asupra siguranței rutiere. Prin urmare, Directiva 76/756/CEE ar trebui modificată pentru a permite echiparea cu aceste dispozitive.

               (4)

               În vederea luării în considerare a modificărilor ulterioare aduse Regulamentului nr. 48 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (4) pentru care Comunitatea s-a pronunțat deja, se recomandă adaptarea Directivei 76/756/CEE la progresul tehnic prin alinierea acesteia la cerințele tehnice ale Regulamentului menționat al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite. Din motive de claritate, anexa II la Directiva 76/756/CEE ar trebui modificată.

               (5)

               Prin urmare, Directiva 76/756/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (6)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului tehnic – autovehicule,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Punctul 1 din anexa II la Directiva 76/756/CEE se modifică după cum urmează:

                  „1.

                  Cerințele tehnice sunt cele precizate la alineatele (2), (5) și (6) și în anexele 3-11 din Regulamentul nr. 48 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (5).

   Articolul 2
   Începând cu 7 februarie 2011, în cazul vehiculelor din categoriile M1 și N1, respectiv cu 7 august 2012, în cazul vehiculelor din alte categorii, în situația în care cerințele prevăzute în Directiva 76/756/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, nu sunt îndeplinite, statele membre refuză omologarea de tip CE sau omologarea de tip național pentru noile tipuri de vehicule, pe baza motivelor referitoare la instalarea dispozitivelor de iluminat și de semnalizare luminoasă.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru respectarea prezentei directive până la 15 octombrie 2009, cel târziu. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul dispozițiilor respective și un tabel de corespondență între dispozițiile respective și prezenta directivă.
   Statele membre aplică dispozițiile respective începând cu 16 octombrie 2009.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre transmit Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 24 septembrie 2008.

            Pentru Comisie

         Günter VERHEUGEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 263, 9.10.2007, p. 1.

      (2)  JO L 262, 27.9.1976, p. 1.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (4)  JO L 135, 23.5.2008, p. 1.

      (5)  JO L 135, 23.5.2008, p. 1.”


title: Directiva Comisiei din 7 martie 1989 de modificare a Directivei 83/181/CEE a Consiliului de stabilire a sferei de aplicare a articolului 14 alineatul (1) litera (d) din Directiva 77/388/CEE în ceea ce privește scutirea de la taxa pe valoarea adăugată a importului de anumite bunuri, pentru a se ține seama de introducerea Nomenclaturii Combinate

text:
Anunţ juridic important

|

31989L0219

Jurnalul Oficial L 092 , 05/04/1989 p. 0013 - 0014 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 2 p. 0011  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 2 p. 0011  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 135  - 136 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 135  - 136

		19890307Directiva Comisieidin 7 martie 1989de modificare a Directivei 83/181/CEE a Consiliului de stabilire a sferei de aplicare a articolului 14 alineatul (1) litera (d) din Directiva 77/388/CEE în ceea ce privește scutirea de la taxa pe valoarea adăugată a importului de anumite bunuri, pentru a se ține seama de introducerea Nomenclaturii Combinate(89/219/CEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun [1], modificat ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 20/89 [2], în special articolul 15,întrucât clasificarea bunurilor enumerate în anexa la Directiva Consiliului 83/181/CEE [3], modificată ultima dată prin Directiva 88/331/CEE [4], se bazează pe folosirea nomenclaturii Consiliului de Cooperare Vamală;întrucât Consiliul de Cooperare Vamală a aprobat Convenția Internațională privind Sistemul Armonizat de Descriere și Codificare a Mărfurilor (denumit în continuare "SA"); întrucât convenția a fost aprobată de Consiliu prin Decizia 87/369/CEE [5] și a fost aplicată de la 1 ianuarie 1988; întrucât, de comun acord, s-a stabilit o nomenclatură combinată pentru introducerea SA în Comunitatea Economică Europeană; întrucât trimiterile din articolul 1 alineatul (2) litera (d) și din anexa la Directiva 83/181/CEE trebuie, din acest motiv, să se bazeze pe nomenclatura combinată menționată anterior;întrucât adaptarea Directivei 83/181/CEE la nomenclatura combinată implică în consecință doar o modificare pur tehnică, ce nu modifică în nici un fel sfera de aplicare a reducerii fiscale prevăzute în directiva menționată,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 83/181/CEE se modifică după cum urmează:1. La articolul 1 alineatul (2) litera (d), trimiterea la pozițiile tarifare nr. 22.03-22.09 din Tariful Vamal Comun se înlocuiesc cu o trimitere la codurile NC 2203-2208.2. Anexa se înlocuiește cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru aducerea la îndeplinire a prezentei directive până la 1 iulie 1989 cel târziu. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.Articolul 3Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 7 martie 1989.Pentru ComisieChristiane ScrivenerMembru al Comisiei[1] JO L 256, 7.9.1987, p. 1.[2] JO L 4, 6.1.1989, p. 19.[3] JO L 105, 23.4.1983, p. 38.[4] JO L 151, 17.6.1988, p. 79.[5] JO L 198, 20.7.1987, p. 1.--------------------------------------------------19890307ANEXĂ"19890307"ANEXĂMateriale video și audio cu caracter educativ, științific sau culturalCod CN | Descriere |370400 | Plăci fotografice, peliculă fotografică, hârtie fotografică, carton și materiale textile expuse dar nedevelopate: |ex37040010 | —Plăci și film:Film cinematografic, copii pozitive, cu caracter educativ, științific sau cultural |ex3705 | Plăci fotografice și peliculă, expuse și developate, altele decât film cinematografic: Cu caracter educativ, științific sau cultural |3706 | Filme cinematografice, expuse și developate, fie că încorporează sau nu coloană sonoră sau constă doar dintr-o coloană sonoră: |370610 | —Cu lățimea de 35 mm sau mai mare: || — —Altele: |ex37061099 | — — —Alte copii pozitive:Filme de actualități (cu sau fără coloană sonoră) care descriu evenimente cu valoare de știre în momentul importului, importate în limita a două copii pentru fiecare subiect, în scopul copieriiMateriale filmate de arhivă (cu sau fără coloană sonoră) destinate utilizării împreună cu filmele de actualitățiFilme recreative destinate în special copiilor și tineretuluiAlte filme cu caracter educativ, științific sau cultural |370690 | —Altele: || — —Altele: || — — —Alte copii pozitive: |ex37069051 ex37069091 ex37069099 | Filme de actualități (cu sau fără coloană sonoră) care descriu evenimente cu valoare de știre în momentul importului, importate în limita a două copii pentru fiecare subiect, în scopul copieriiMateriale filmate de arhivă (cu sau fără coloană sonoră) destinate utilizării împreună cu filmele de actualitățiFilme recreative destinate în special copiilor și tineretuluiAlte filme cu caracter educativ, științific sau cultural: |4911 | Alte materiale imprimate, inclusiv imagini și fotografii imprimate: || —Altele: |491199 | — —Altele: |49119990 | — — —Altele:Microcarduri sau alte suporturi de stocare a informațiilor necesare pentru informații computerizate și servicii de documentare cu caracter educativ, științific sau culturalDiagrame de perete realizate numai în scopuri demonstrative și educative |ex8524 | Discuri, casete și alte suporturi similare de înregistrare a sunetelor și alte înregistrări similare, inclusiv matrice și tipare pentru producerea discurilor, cu excepția produselor din capitolul 37: Cu caracter educativ, științific sau cultural |ex902300 | Instrumente, aparatură și modele, proiectate numai în scop demonstrativ (de exemplu în instruire și la expoziții), neadecvate altor utilizări: Tipare, modele și planșe de perete cu caracter educativ, științific sau cultural, proiectate numai scopuri demonstrative și pentru educațieMachete sau vizualizări ale unor concepte abstracte, cum ar fi structurile moleculare și formulele matematice |Diverse | Holograme pentru proiecție laser Truse multimedia Materiale pentru instruirile programate, inclusiv materiale sub formă de truse și materialele tipărite corespunzătoare acestora " |"--------------------------------------------------


title: Directiva 2005/52/CE a Comisiei din 9 septembrie 2005 de modificare a Directivei 76/768/CEE a Consiliului, privind produsele cosmetice, în vederea adaptării anexei III a acesteia la progresul tehnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 49

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               160

         32005L0052

               L 234/9

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2005/52/CE A COMISIEI

   din 9 septembrie 2005
   de modificare a Directivei 76/768/CEE a Consiliului, privind produsele cosmetice, în vederea adaptării anexei III a acesteia la progresul tehnic
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 76/768/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la produsele cosmetice (1), în special articolul 8 alineatul (2),
   după consultarea Comitetului științific pentru produse cosmetice și produse nealimentare,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2004/87/CE a Comisiei din 7 septembrie 2004 de modificare a Directivei 76/768/CEE a Consiliului privind produsele cosmetice în vederea adaptării la progresul tehnic a anexei III a prelungit până la 31 decembrie 2005 utilizarea provizorie a 60 de vopsele de păr enumerate în partea a 2-a a anexei III la Directiva 76/768/CEE cu numerele de ordine de la 1 la 60 (2).

               (2)

               În conformitate cu strategia în materie de vopsele de păr, publicată pe Internet, s-a convenit cu statele membre și cu părțile interesate că iulie 2005 ar fi un moment potrivit pentru a prezenta Comitetului științific pentru produse destinate consumatorilor (CSPC) informații complementare privind vopselele de păr menționate mai sus.

               (3)

               Informații complementare privind 38 de vopsele de păr enumerate în partea a 2-a a anexei III la Directiva 76/768/CEE au fost prezentate de către industrie. Aceste informații trebuie evaluate de către CSPC. Adoptarea unei reglementări definitive privind aceste vopsele de păr, pe baza evaluărilor menționate, precum și transpunerea sa în legislația statelor membre nu sunt posibile înainte de 31 decembrie 2006. În consecință, este necesar ca utilizarea lor provizorie în produsele cosmetice în limitele și condițiile prevăzute în anexa III partea a 2-a, să fie prelungită până la 31 decembrie 2006.

               (4)

               Pentru 22 de vopsele de păr enumerate în partea a 2-a a anexei III la Directiva 76/768/CEE nu s-au prezentat asemenea informații complementare. O reglementare definitivă privind aceste vopsele de păr este luată în considerare după îndeplinirea procedurilor adecvate. Adoptarea unei astfel de reglementări definitive și transpunerea sa în legislația statelor membre nu sunt posibile înainte de 31 august 2006. În consecință, este necesar ca utilizarea lor provizorie în produsele cosmetice, în limitele și condițiile prevăzute în anexa III partea a 2-a, să fie prelungită până la 31 august 2006.

               (5)

               Directiva 76/768/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (6)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse cosmetice,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Partea 2 coloana g din anexa III la Directiva 76/768/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               pentru numerele de ordine 1, 2, 8, 13, 15, 17, 23, 30, 34, 40, 41, 42, 43, 45, 46, 51, 52, 53, 54, 57, 59 și 60, data „31.12.2005” se înlocuiește cu „31.8.2006”;

               2.

               pentru numerele de ordine 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 44, 47, 48, 49, 50, 55, 56 și 58, data „31.12.2005” se înlocuiește cu „31.12.2006”.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 2006. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 septembrie 2005.

            Pentru Comisie

         Günter VERHEUGEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 262, 27.9.1976, p. 169, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/42/CE (JO L 158, 20.6.2005, p. 17).

      (2)  JO L 287, 8.9.2004, p. 4.