title: Directiva Comisiei din 29 aprilie 1981 de stabilire a metodei comunitare de analiză pentru controlul oficial al clorurii de vinil eliberate de materiale și obiecte în alimente

text:
               13/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               194

         31981L0432

               L 167/6

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 29 aprilie 1981
   de stabilire a metodei comunitare de analiză pentru controlul oficial al clorurii de vinil eliberate de materiale și obiecte în alimente
   (81/432/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 78/142/CEE a Consiliului din 30 ianuarie 1978 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind materialele și obiectele care conțin monomerul clorură de vinil și care vin în contact cu alimentele (1), în special articolul 3,
   întrucât articolul 2 din Directiva 78/142/CEE prevede că materialele și obiectele nu trebuie să transfere alimentelor cu care vin în contact sau cu care au fost în contact clorură de vinil detectabilă printr-o metodă care are o limită de detectare de 0,01 mg/kg și întrucât articolul 3 prevede că această limită trebuie să fie controlată printr-o metodă comunitară de analiză;
   întrucât, pe baza unor serii de experiențe efectuate prin colaborarea laboratoarelor, metoda descrisă în anexă s-a dovedit a fi suficient de precisă și reproductibilă încât să fie adoptată ca metodă comunitară;
   întrucât măsura prevăzută de prezenta directivă este conformă cu avizul Comitetului permanent pentru produsele alimentare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Analiza necesară efectuării controlului oficial al clorurii de vinil eliberate de materiale și obiecte în alimente se realizează în conformitate cu metoda descrisă în anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1982. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 29 aprilie 1981.

            Pentru Comisie

         Karl-Heinz NARJES

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 44, 15.2.1978, p. 15.
   ANEXĂ
   DETERMINAREA CLORURII DE VINIL ELIBERATE DE MATERIALE ȘI OBIECTE ÎN ALIMENTE
   1.   SCOPUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE
   Metoda determină concentrația clorurii de vinil în alimente.
   2.   PRINCIPIUL
   Concentrația clorurii de vinil (CV) în alimente se determină prin cromatografie în fază gazoasă utilizându-se metoda „headspace”.
   3.   REACTIVII
   3.1.   Clorură de vinil (CV), de o puritate mai mare de 99,5 % (v/v).
   3.2.   N,N-dimetilacetamidă (DMA), fără impurități, care are același timp de retenție ca și CV sau etalonul intern (3.3) în condițiile de testare.
   3.3.   Eter dietilic sau cis-2-butenă, în DMA (3.2) ca soluție etalon internă. În condițiile de testare, aceste etaloane interne nu trebuie să conțină impurități cu același timp de retenție ca și CV.
   3.4.   Apă distilată sau apă demineralizată de puritate echivalentă.
   4.   APARATURA
   NB:
   Se precizează un instrument sau un aparat numai dacă este special sau există specificații speciale pentru folosirea acestuia. Se presupune că sunt disponibile aparatele uzuale de laborator.
   4.1.   Cromatograf în fază gazoasă cu dispozitiv automat de prelevare a probei din „headspace” sau cu facilități de injectare manuală a probei.
   4.2.   Detector de ionizare în flacără sau alte detectoare menționate la punctul 7.
   4.3.   Coloană cromatografică în fază gazoasă
   Coloana trebuie să permită separarea picurilor de aer, de CV sau ale etalonului intern, dacă este utilizat.
   În plus, sistemul combinat 4.2 și 4.3 trebuie să permită ca semnalul obținut cu o soluție ce conține 0,005 mg CV/l DMA sau 0,005 mg CV/kg DMA să fie egal cu un zgomot de cel puțin cinci ori mai mare decât zgomotul de fond.
   4.4.   Eprubete sau flacoane cu probă închise etanș cu silicon sau cu membrane de cauciuc butilic (sintetic).
   În cazul în care se folosesc tehnici manuale de luare a probelor, prelevarea unei probe din „headspace” cu o seringă poate provoca formarea unui vid parțial în interiorul eprubetei sau flaconului. Astfel, pentru luarea manuală de probe în cazul în care eprubetele nu sunt puse sub presiune înainte de prelevarea probei, se recomandă utilizarea unor eprubete largi.
   4.5.   Micro-seringi.
   4.6.   Seringi etanșe la gaz pentru prelevarea manuală de probe din „headspace”.
   4.7.   Balanță analitică cu precizie de 0,1 mg.
   5.   MOD DE LUCRU

               ATENȚIE:

               CV este o substanță periculoasă care se transformă în gaz la temperatura ambiantă; de aceea prepararea soluțiilor trebuie efectuată într-o hotă bine ventilată.

         NB:
   Se iau toate măsurile de precauție necesare pentru a împiedica orice pierdere de CV sau DMA.
   Când se utilizează tehnicile manuale de prelevare a probelor, trebuie folosit un etalon intern (3.3).
   Când se folosește un etalon intern, trebuie să se utilizeze aceeași soluție în decursul întregii proceduri.
   5.1.   Prepararea soluției etalon de CV (soluția A)
   5.1.1.   Soluția etalon concentrată de CV la aproximativ 2 000 mg/kg
   Se cântărește un vas din sticlă adecvat cu o precizie de 0,1 mg și se pune în el o cantitate (50 ml) de DMA (3.2). Se recântărește. Se adaugă la DMA o cantitate (0,1 g) de CV (3.1) sub formă lichidă sau gazoasă, injectându-se încet peste DMA. CV se poate adăuga și prin barbotare în DMA, cu condiția să se folosească un dispozitiv de prevenire a pierderii de DMA. Se recântărește cu o precizie de 0,1 mg. Se așteaptă două ore pentru a se ajunge la echilibru. Dacă se utilizează un etalon intern, atunci acesta se adaugă astfel încât concentrația sa în soluția etalon concentrată de CV să fie aceeași cu cea a soluției etalon intern preparate la punctul 3.3. Soluția etalon se păstrează într-un refrigerator.
   5.1.2.   Prepararea soluției etalon diluate de CV
   Se ia o cantitate cântărită din soluția etalon concentrată de CV (5.1.1) și se diluează cu DMA (3.2) sau cu soluție etalon intern (3.3), până se obține un volum sau o greutate cunoscută. Concentrația soluției etalon diluate astfel obținute (soluție A) se exprimă în mg/l sau respectiv în mg/kg.
   5.1.3.   Pregătirea curbei de etalonare cu soluție A
   NB:
   Curba trebuie să cuprindă cel puțin șapte perechi de puncte.
   Repetabilitatea răspunsurilor (1) trebuie să fie mai mică de 0,002 mg CV/l sau kg de DMA.
   Curba trebuie să fie calculată pornind de la aceste puncte prin tehnica celor mai mici pătrate, adică linia de regresie trebuie să fie calculată cu ajutorul ecuației următoare:

   unde:

   și:

   unde:

               y

               =

               înălțimea sau suprafața picurilor la fiecare determinare;

               x

               =

               concentrația corespunzătoare pe linia de regresie;

               n

               =

               numărul de determinări efectuate (n ≥ 14).

         Curba trebuie să fie liniară, adică devierea (devierile) etalon a diferențelor dintre răspunsurile măsurate (yi) și valorile corespunzătoare ale răspunsurilor calculate pe linia de regresie (zi) împărțită la valoarea medie () a tuturor răspunsurilor măsurate nu va depăși 0,07.
   Aceasta se calculează astfel:

   unde:

   și:

   unde:

               yi

               =

               fiecare răspuns măsurat individual;

               zi

               =

               valoarea corespunzătoare a răspunsului (yi) pe linia de regresie calculată;

               n

               =

               ≥ 14.

         Se prepară două serii de câte cel puțin șapte eprubete (4.4). În fiecare eprubetă se adaugă volume de soluție etalon diluată de CV (5.1.2) și DMA (3.2) sau soluție etalon intern în DMA (3.3) astfel încât concentrația finală de CV a soluțiilor duplicat să fie aproximativ egală cu 0; 0,005; 0,010; 0,020; 0,030; 0,040; 0,050 etc. mg/l sau mg/kg de DMA și toate eprubetele să conțină același volum de soluție. Cantitatea de soluție etalon diluată de CV (5.1.2) trebuie să fie astfel încât proporția dintre volumul total (μl) de soluție de CV adăugată și cantitatea (g sau ml) de DMA sau soluție etalon intern (3.3) nu depășește valoarea cinci. Se închid etanș eprubetele și se procedează în conformitate cu punctele 5.4.2, 5.4.3 și 5.4.5. Se alcătuiește un grafic în care valorile de pe ordonată arată suprafețele (înălțimile) picurilor de CV corespunzătoare soluțiilor duplicat sau proporția acestor suprafețe (sau înălțimi) cu suprafețele (sau înălțimile) picurilor etalonului intern relevant și valorile de pe abscisă arată concentrațiile de CV în soluțiile duplicat.
   5.2.   Validarea preparării soluțiilor etalon obținute la punctul 5.1
   5.2.1.   Prepararea unei a doua soluții etalon de CV (soluție B)
   Se repetă procedura descrisă la punctele 5.1.1 și 5.1.2 pentru a se obține o a doua soluție etalon diluată, în acest caz, cu o concentrație aproximativ egală cu 0,02 mg CV/l sau 0,02 mg CV/kg de DMA sau soluție etalon intern. Se adaugă această soluție la cele două eprubete (4.4). Se etanșează eprubetele și se procedează în conformitate cu punctele 5.4.2, 5.4.3 și 5.4.5.
   5.2.2.   Validarea soluției A
   Dacă media celor două determinări cromatografice în fază gazoasă aferente soluției B (5.2.1) nu diferă cu mai mult de 5 % față de punctul corespondent al curbei de etalonare obținute la punctul 5.1.3, soluția A este validată. Dacă diferența este mai mare de 5 %, se renunță la toate soluțiile obținute la punctele 5.1 și 5.2 și se reia procedura de la început.
   5.3.   Pregătirea curbei „adiționale”
   NB:
   Curba trebuie să cuprindă cel puțin șapte perechi de puncte.
   Curba trebuie să fie calculată pornind de la aceste puncte prin tehnica celor mai mici pătrate (5.1.3 al treilea paragraf).
   Curba trebuie să fie liniară, adică devierea (devierile) etalon a diferențelor dintre răspunsurile măsurate (yi) și valorile corespunzătoare ale răspunsurilor calculate pe linia de regresie (zi) împărțită la valoarea medie (
         ) a tuturor răspunsurilor măsurate nu va depăși 0,07 (5.1.3 al patrulea paragraf).
   5.3.1.   Pregătirea probei
   Proba din alimentul care urmează a fi analizat trebuie să fie reprezentativă pentru alimentul prezentat pentru analiză. De aceea, înainte de prelevarea probei, alimentul trebuie să fie amestecat sau tăiat în bucățele mici și amestecat.
   5.3.2.   Mod de lucru
   Se pregătesc două serii de câte cel puțin șapte eprubete (4.4). În fiecare eprubetă se adaugă o cantitate, nu mai mică de 5 g, din proba obținută pentru alimentul investigat (5.3.1). Se asigură adăugarea unei cantități egale pentru fiecare eprubetă. Eprubeta se închide etanș imediat. Se adaugă în fiecare eprubetă pentru fiecare gram de probă 1 ml, preferabil de apă distilată, sau apă demineralizată de o puritate cel puțin echivalentă sau, dacă este necesar, un solvent corespunzător. (Notă: pentru alimentele omogene, nu este necesar a se adăuga apă distilată sau demineralizată). În fiecare eprubetă se adaugă volume de soluție etalon diluată de CV (5.1.2), care conține etalonul intern (3.3), dacă se consideră necesar, astfel încât concentrația de CV adăugată în eprubete este egală cu 0; 0,005; 0,010; 0,020; 0,030; 0,040 și 0,050 etc. mg/kg de alimente. Se asigură că volumul total de DMA sau de DMA cu conținut de etalon intern (3.3) este același în fiecare eprubetă. Cantitatea de soluție etalon diluată de CV (5.1.2) și de surplus de DMA, dacă este folosită, trebuie să fie astfel încât proporția dintre volumul total (μl) al acestor soluții și cantitatea (g) de aliment existent în eprubetă să fie cât mai mică posibil, dar să nu depășească valoarea cinci și să fie aceeași în toate eprubetele. Se închid etanș eprubetele și se procedează în conformitate cu punctul 5.4.
   5.4.   Determinările cromatografice în fază gazoasă
   5.4.1.   Se agită eprubetele evitându-se contactul dintre conținutul lichid și membrană (4.4) pentru a se obține o soluție sau o suspensie cât mai omogenă a probelor de aliment.
   5.4.2.   Pentru a se asigura atingerea echilibrului, toate eprubetele închise etanș (5.2 și 5.3) se pun într-o baie de apă timp de două ore, la o temperatură de 60 °C ± 1 °C. Dacă este necesar, se agită din nou.
   5.4.3.   Se prelevează o probă din „headspace” în eprubetă. Dacă se folosesc tehnici manuale de prelevare a probelor, trebuie să se aibă grijă să se obțină o probă reproductibilă (4.4), în special seringa trebuie să fie anterior încălzită până la temperatura probei. Se măsoară suprafața (sau înălțimea) picurilor aferente CV și etalonului intern, dacă este utilizat.
   5.4.4.   Se alcătuiește un grafic în care valorile de pe ordonată arată suprafețele (sau înălțimile) picurilor de CV sau raportul acestor suprafețe (sau înălțimi) cu suprafețele (sau înălțimile) picurilor etalonului intern și valorile de pe abscisă arată cantitățile de CV adăugate (mg) aferente cantităților de probă de aliment cântărite pentru fiecare eprubetă (kg). Se determină punctele de intersecție cu abscisa graficului. Valoarea astfel obținută reprezintă concentrația de CV în proba de aliment investigat.
   5.4.5.   De îndată ce picurile de DMA apar pe cromatogramă, se elimină din coloană (4.3) excesul de DMA, utilizându-se o metodă adecvată.
   6.   REZULTATELE
   CV eliberată de materiale și obiecte în alimentele investigate exprimată în mg/kg se definește ca medie a celor două determinări (5.4), cu condiția respectării criteriului de repetabilitate de la punctul 8.
   7.   CONFIRMAREA PREZENȚEI CV
   În cazurile în care CV eliberată de materiale și obiecte în alimente calculată în conformitate cu punctul 6 depășește limita stabilită la articolul 2 alineatul (2) din Directiva 78/142/CEE a Consiliului din 30 ianuarie 1978, valorile obținute la fiecare dintre cele două determinări (5.4) trebuie confirmate prin una dintre următoarele trei metode:

               (i)

               prin utilizarea a cel puțin unei alte coloane (4.3) care să prezinte o fază staționară cu o polaritate diferită. Această procedură trebuie să continue până când se obține o cromatogramă pe care picurile de CV și/sau de etalon intern nu se suprapun cu constituenții probei de aliment;

               (ii)

               prin utilizarea altor detectori, de exemplu detector de conductivitate microelectrolitic (2);

               (iii)

               prin utilizarea spectrometriei de masă. În acest caz, dacă ionii moleculari cu mase apropiate (m/e) de 62 și 64 sunt găsiți în raport de 3:1, atunci se poate considera că este cel mai probabil confirmată prezența CV. În caz că există vreo îndoială, trebuie verificat spectrul total de masă.

         8.   REPETABILITATEA
   Diferența între rezultatele celor două determinări (5.4) simultan efectuate sau efectuate într-o succesiune rapidă pe aceeași probă, de către același analist, în aceleași condiții, nu trebuie să depășească 0,003 mg CV/kg de aliment.

      (1)  A se vedea recomandarea ISO DIS 5725: 1977.

      (2)  A se vedea Journal of Chromatographic Science, vol. 12, martie 1974, p. 152.


title: Directiva 2003/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 decembrie 2003 de modificare a Directivei 94/35/CE privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare

text:
Anunţ juridic important

|

32003L0115

Official Journal L 024 , 29/01/2004 P. 0065 - 0071 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 32 P. 715  - 721

		20031222Directiva 2003/115/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 22 decembrie 2003de modificare a Directivei 94/35/CE privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentarePARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],după consultarea Comitetului științific pentru alimentație umană, în temeiul articolului 6 din Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare destinate consumului uman [3],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [4],întrucât:(1) Directiva 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare [5] stabilește o listă de îndulcitori care pot fi utilizați în Comunitate și condițiile de utilizare a acestora.(2) Din 1996, doi îndulcitori noi, sucraloza și sarea de aspartam-acesulfam, au fost considerate acceptabile pentru utilizarea în produsele alimentare de către Comitetul științific pentru alimentație umană.(3) Avizul Comitetului științific pentru alimentație umană privind acidul ciclamic și sărurile de sodiu și de calciu ale acestuia [care conduc la stabilirea unei noi doze zilnice admisibile (DZA)], precum și studiile recente privind doza de ciclamați conduc la o reducere a dozelor maxime de utilizare a acidului ciclamic și a sărurilor de sodiu și de calciu ale acestuia.(4) Destinația anumitor categorii de produse alimentare din Directiva 94/35/CE trebuie adaptată pentru a ține seama de Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari [6] și a directivelor speciale adoptate pentru anumite grupe de produse alimentare enumerate la anexa I la Directiva 89/398/CEE a Consiliului [7].(5) Utilizarea aditivilor alimentari respectivi corespunde criteriilor generale prevăzute de anexa II la Directiva 89/107/CEE.(6) Articolele 53 și 54 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor generale și cerințelor legislației din domeniul alimentar, de constituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de instituire a procedurilor referitoare la siguranța produselor alimentare [8] stabilesc procedurile privind măsurile de urgență aplicabile produselor alimentare de origine comunitară sau importate din țări terțe. Ele permit Comisiei să adopte astfel de măsuri în situațiile în care produsele alimentare pot constitui un risc serios pentru sănătatea umană, sănătatea animală sau pentru mediu și în condițiile în care acest risc nu poate fi controlat în mod satisfăcător prin măsurile luate de către statul membru sau statele membre în cauză.(7) Măsurile necesare pentru aplicarea Directivei 94/35/CE ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei [9].(8) Prin urmare, Directiva 94/35/CE ar trebui modificată în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 94/35/CE se modifică după cum urmează:1. Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 4Se poate decide în conformitate cu procedura stabilită la articolul 7:- în cazul în care există divergențe de opinii, și anume dacă se pot utiliza sau nu îndulcitorii într-un anumit produs alimentar reglementat de prezenta directivă, dacă acest produs alimentar va fi considerat ca aparținând uneia dintre categoriile enumerate în coloana a treia din anexă și- dacă un aditiv alimentar enumerat în anexă și autorizat pe baza principiului quantum satis este utilizat sau nu în conformitate cu criteriile menționate la articolul 2."2. La articolul 5 alineatul (2) se adaugă a treia liniuță cu următorul text:- "— sare de aspartam și acesulfam: "conține o sursă de fenilalanină"."3. Articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 7(1) Comisia este spijinită de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală instituit în temeiul articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 [], denumit în continuare "comitetul".(2) Atunci când se face trimitere la articolul respectiv, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE [], cu respectarea prevederilor articolului 8 din decizia menționată.Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.(3) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.4. Anexa se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 29 ianuarie 2006, un raport referitor la progresul înregistrat cu reevaluarea aditivilor, proces aflat în derulare, precum și calendarul viitoarelor reevaluări, în special pentru sucraloză și pentru sarea de aspartam-acesulfam. Aceste reevaluări se fac pe baza informațiilor de la consumatori furnizate de către statele membre și țin seama de efectele aditivilor asupra grupelor vulnerabile de populație.Articolul 3Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în scopul de:- a autoriza comercializarea și utilizarea produselor care sunt conforme cu prezenta directivă până la 29 ianuarie 2005;- a interzice comercializarea și utilizarea produselor care nu sunt conforme cu prezenta directivă până la 29 iulie 2005; cu toate acestea, produsele introduse pe piață înainte de această dată care nu sunt conforme cu prezenta directivă pot fi comercializate până la 29 ianuarie 2006.Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2003.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleP. CoxPentru ConsiliuPreședinteleA. Matteoli[1] JO C 262 E, 29.10.2002, p. 429.[2] JO C 85, 8.4.2003, p. 34.[3] JO L 40, 11.2.1989, p. 27, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 237, 10.9.1994, p. 1).[4] Avizul Parlamentului European din 10 aprilie 2003 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial), Poziția comună a Consiliului din 25 iunie 2003 (JO C 277 E, 18.11.2003, p. 1) și Poziția Parlamentului European din 22 octombrie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).[5] JO L 237, 10.9.1994, p. 3, astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/83/CE (JO L 48, 19.2.1997, p. 16).[6] JO L 183, 12.7.2002, p. 51.[7] JO L 186, 30.6.1989, p. 27, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 1999/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 172, 8.7.1999, p. 38).[8] JO L 31, 1.2.2002, p. 1.[9] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[] JO L 31, 1.2.2002, p. 1.[] Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (JO L 184, 17.7.1999, p. 23)."--------------------------------------------------20031222ANEXĂAnexa la Directiva 94/35/CE se modifică după cum urmează:1. în coloana a treia a tabelelor, următoarele categorii de produse alimentare se redenumesc:(a) "formulă completă pentru controlul greutății prevăzută să înlocuiască consumul zilnic total de hrană sau o masă individuală" se modifică cu: "produse alimentare destinate utilizării în regimuri hipocalorice pentru reducerea greutății menționate în Directiva 96/8/CE (*)";(b) "formulă completă și suplimente nutritive pentru utilizare sub supraveghere medicală" se modifică cu: "alimente de regim pentru scopuri medicale speciale în conformitate cu Directiva 1999/21/CE (**)";(c) "suplimente alimentare lichide/integratori dietetici" se modifică cu: "suplimente alimentare în conformitate cu Directiva 2002/46/CE (***), furnizate în formă lichidă";(d) "suplimente alimentare solide/integratori dietetici solizi" se modifică cu: "suplimente alimentare astfel cum sunt definite de Directiva 2002/46/CE, furnizate în formă solidă";(e) "suplimente alimentare/integratori dietetici pe bază de vitamine și/sau elemente minerale, sub formă de sirop sau mestecabile" se modifică cu: "suplimente alimentare astfel cum sunt definite de Directiva 2002/46/CE pe bază de vitamine și/sau elemente minerale și furnizate sub formă de sirop sau mestecabile";2. următoarele note de subsol se adaugă după tabele:"(*) Directiva 96/8/CE a Comisiei din 26 februarie 1996 privind alimentele utilizate în regimurile hipocalorice pentru scăderea în greutate (JO L 55, 6.3.1996, p. 22).(**) Directiva 1999/21/CE a Comisiei din 25 martie 1999 privind alimentele dietetice pentru scopuri medicale speciale (JO L 91, 7.4.1999, p. 29).(***) Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare (JO L 183, 12.7.2002, p. 51).";3. pentru "aspartam" E 951 următoarea categorie se adaugă sub "Produse de cofetărie":"—Essoblaten | 1000 mg/Kg" |4. pentru acid ciclamic E 952 și sărurile sale de sodiu și calciu:(a) pentru următoarele categorii de produse alimentare, doza maximă utilizabilă de "400 mg/l" se înlocuiește cu "250 mg/l":- băuturi aromate apoase cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr;- băuturi din lapte și derivate din lapte sau din sucuri din fructe cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr;(b) următoarele categorii de produse alimentare și dozele maxime utilizabile se elimină:"—produse de cofetărie fără adaos de zahăr | 500 mg/Kg |—produse de cofetărie din cacao sau fructe deshidratate, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 500 mg/Kg |—produse de cofetărie pe bază de amidon cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 500 mg/Kg |—gumă de mestecat fără adaos de zahăr | 1500 mg/Kg |—microbomboane pentru împrospătarea respirației, fără adaos de zahăr | 2500 mg/Kg |—înghețate comestibile, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 250 mg/Kg" |5. se adaugă tabelele următoare:"Nr. CE | Denumire | Produs alimentar | Doză maximă utilizabilă |E 955 | Sucraloză | Băuturi nealcoolice | |—băuturi aromate apoase, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 300 mg/l |—băuturi din lapte și derivate din lapte sau din sucuri din fructe cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 300 mg/l |Deserturi și produse similare | |—deserturi aromate apoase, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—băuturi din lapte și derivate din lapte cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—deserturi din fructe și legume, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—deserturi din ouă, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—deserturi din cereale, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—deserturi cu grăsimi, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—"snacks": arome gata de consum, preambalate, uscate, produse pe bază de amidon sau din nuci și alune | 200 mg/Kg |Produse de cofetărie | |—produse de cofetărie fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg |—produse de cofetărie din cacao sau fructe deshidratate cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 800 mg/Kg |—produse de cofetărie pe bază de amidon cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg |—cornete și wafe pentru înghețată, fără adaos de zahăr | 800 mg/Kg |—Essoblaten | 800 mg/Kg |—produse tartinabile din cacao, lapte, fructe deshidratate, sau grăsimi sau grăsimi cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—cereale pentru micul dejun cu conținut în fibre de peste 15 % și conținând cel puțin 20 % tărâțe cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—microbomboane pentru împrospătarea respirației fără adaos de zahăr | 2400 mg/Kg |—pastile răcoritoare pentru gât puternic aromate, fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg |—gumă de mestecat fără adaos de zahăr | 3000 mg/Kg |—produse de cofetărie sub formă de comprimate cu valoare calorică redusă | 200 mg/Kg |—cidru și cidru din pere | 50 mg/l |—băuturi din amestecuri de bere și o băutură nealcoolică, cidru, cidru din pere, băuturi spirtoase sau vin | 250 mg/l |—băuturi spirtoase cu conținut de alcool mai puțin de 15 % vol | 250 mg/l |—bere fără alcool sau având un conținut de alcool mai mic de 1,2 % vol | 250 mg/l |—"Bière de table/Tafelbier/Table beer" (conținut original de must mai mic de 6 %) cu excepția "Obergäriges Einfachbier" | 250 mg/l |—beri cu aciditate minimă de 30 miliechivalenți exprimați în NaOH | 250 mg/l |—beri brune de tipul "oud bruin" | 250 mg/l |—bere cu valoare calorică redusă | 10 mg/l |—înghețată pentru consum cu valoare calorică redusă fără adaos de zahăr | 320 mg/Kg |—fructe conservate în cutii sau borcane cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 400 mg/Kg |—gemuri, jeleuri și marmelade cu valoare calorică redusă | 400 mg/Kg |—preparate din fructe și legume cu valoare calorică redusă | 400 mg/Kg |—conserve din fructe și legume dulci-acrișoare | 180 mg/Kg |—Feinkostsalat | 140 mg/Kg |—conserve și semiconserve dulci-acrișoare din pește și marinate din pește, crustacee și moluște | 120 mg/Kg |—supe cu valoare calorică redusă | 45 mg/l |—sosuri | 450 mg/Kg |—muștar | 140 mg/Kg |—produse fine de panificație pentru utilizări nutritive speciale | 700 mg/Kg |—produse alimentare utilizate în regimuri cu valoare calorică redusă pentru scăderea în greutate astfel cum sunt definite de Directiva 1999/8/CE | 320 mg/Kg |—produse alimentare de regim în scopuri medicale speciale astfel cum sunt definite de Directiva 1999/21/CE | 400 mg/Kg |—suplimente alimentare astfel cum sunt definite de Directiva2002/46/CE furnizate în formă lichidă | 240 mg/l |—suplimente alimentare astfel cum sunt definite de Directiva2002/46/CE furnizate în formă solidă | 800 mg/Kg |—suplimente alimentare astfel cum sunt definite de Directiva2002/46/CE pe bază de vitamine și/sau elemente minerale, furnizate sub formă de sirop sau mestecabile | 2400 mg/Kg |E 962 | Sare de aspartam-acesulfam [1] | Băuturi nealcoolice | |—băuturi aromate apoase cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/l (a) |—băuturi din lapte și derivate din lapte sau din sucuri de fructe, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/l (a) |Deserturi și produse similare | |—deserturi aromate apoase, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—preparate din lapte și derivate din lapte, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—deserturi din fructe și legume, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—deserturi din ouă, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—deserturi din cereale, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—deserturi cu grăsimi, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—"snacks": gustări sărate și uscate din amidon sau din nuci și alune, preambalate și având anumite arome | 500 mg/Kg (b) |Produse de cofetărie | |—produse de cofetărie fără adaos de zahăr | 500 mg/Kg (a) |—produse de cofetărie din cacao sau fructe deshidratate, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 500 mg/Kg (a) |—produse de cofetărie din amidon, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg (a) |—Essoblaten | 1000 mg/Kg (b) |—produse tartinabile din cacao, lapte, fructe deshidratate sau grăsimi, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg (b) |—cereale pentru micul dejun cu conținut în fibre de peste 15 % și conținând cel puțin 20 % tărâțe, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 1000 mg/Kg (b) |—microbomboane pentru împrospătarea respirației fără adaos de zahăr | 2500 mg/Kg (a) |—gumă de mestecat fără adaos de zahăr | 2000 mg/Kg (a) |—cidru și cidru din pere | 350 mg/l (a) |—băuturi constând dintr-un amestec de băuturi nealcoolice și bere, cidru, cidru de pere, băuturi spirtoase sau vin | 350 mg/l (a) |—băuturi spirtoase conținând alcool mai puțin de 15 % vol. | 350 mg/l (a) |—bere nealcoolizată sau cu conținut maxim de alcool de 1,2 % vol. | 350 mg/l (a) |—"Bière de table/Tafelbier/Table beer" (conținut original de must mai mic de 6 %) cu excepția "Obergäriges Einfachbier" | 350 mg/l (a) |—beri cu aciditate minimă de 30 miliechivalenți exprimați în NaOH | 350 mg/l (a) |—beri brune de tipul "oud bruin" | 350 mg/l (a) |—bere cu valoare calorică redusă | 25 mg/l (b) |—înghețate pentru consum cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 800 mg/Kg (b) |—fructe conservate în cutii sau borcane, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr | 350 mg/Kg (a) |—gemuri, jeleuri și marmelade cu valoare calorică redusă | 1000 mg/Kg (b) |—preparate din fructe și legume cu valoare calorică redusă | 350 mg/Kg (a) |—conserve din fructe și legume dulci-acrișoare | 200 mg/Kg (a) |—Feinkostsalat | 350 mg/Kg (b) |—conserve și semiconserve dulci-acrișoare din pește și marinate din pește, crustacee și moluște | 200 mg/Kg (a) |—supe cu valoare calorică redusă | 110 mg/l (b) |—sosuri | 350 mg/Kg (b) |—muștar | 350 mg/Kg (b) |—produse fine de panificație pentru utilizări nutritive speciale | 1000 mg/Kg (a) |—produse alimentare utilizate în regimuri cu valoare calorică redusă pentru scăderea în greutate astfel cum sunt definite de Directiva 1999/8/CE | 450 mg/Kg (a) |—produse alimentare de regim în scopuri medicale speciale, prevăzute de Directiva 1999/21/CE | 450 mg/Kg (a) |—suplimente alimentare, astfel cum sunt definite de Directiva 2002/46/CE, furnizate în formă lichidă | 350 mg/l (a) |—suplimente alimentare, astfel cum sunt definite de Directiva 2002/46/CE, furnizate în formă solidă | 500 mg/Kg (a) |—suplimente alimentare, astfel cum sunt definite de Directiva 2002/46/CE, pe bază de vitamine și/sau elemente minerale și furnizate sub formă de sirop sau mestecabilă | 2000 mg/Kg (a)" |[*] Dozele maxime utilizabile pentru sarea de aspartam-acesulfam se scad din dozele maxime utilizabile din cele două elemente constitutive ale acesteia, aspartam (E 951) și acesulfam-K (E 950). Dozele maxime utilizabile pentru aspartam (E 951) și acesulfam-K (E 950) nu trebuie depășite la utilizarea individuală sau în combinație cu sarea de aspartam-acesulfam. Dozele limită din această coloană sunt exprimate (a) în echivalenți acesulfam–K sau (b) echivalenți aspartam.--------------------------------------------------


title: Directiva Comisiei din 13 aprilie 1981 de adaptarea la progresul tehnic a Directivei 70/157/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul sonor admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor

text:
               13/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               188

         31981L0334

               L 131/6

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 13 aprilie 1981
   de adaptarea la progresul tehnic a Directivei 70/157/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul sonor admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor
   (81/334/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 80/1267/CEE (2) și, în special, articolul 13 al acesteia,
   având în vedere Directiva 70/157/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la nivelul sonor admis și la sistemul de evacuare al autovehiculelor (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 77/212/CEE (4) și, în special, articolul 3 al acesteia;
   întrucât, ca rezultat al experienței acumulate în acest domeniu și ținând cont de situația prezentă în acest moment este posibil să fie modificate cerințele privind metodele de măsurare a zgomotului provocat de autovehiculele în mișcare sau staționare, în scopul de a le adapta mai bine la condițiile de funcționare reale;
   întrucât dispozițiile articolului 3 din Directiva 70/151/CEE exclud modificarea limitei valorilor de la procedura adaptării la progresul tehnic; întrucât trebuie să se introducă în prezenta directivă, cu caracter informativ, valorile limită, în conformitate cu Directiva 77/212/CEE; întrucât este programată scăderea respectivelor valori în timp, în conformitate cu procedurile prevăzute în acest sens;
   întrucât atât sistemele de evacuare, cât și anumite componente ale acestora sunt vândute separat ca piese de schimb; întrucât în măsura în care ele pot fi controlate înainte de a fi montate pe un autovehicul, libera lor circulație ar putea fi facilitată de stabilirea unei proceduri de omologare CEE în scopul ca aceste sisteme separate considerate ca unități tehnice independente în sensul articolului 9a introdus în Directiva 78/315/CEE (5);
   întrucât dispozițiile prezentei directive sunt conforme cu avizul Comitetului privind adaptarea la progresul tehnic a directivelor referitoare la desființarea barierelor tehnice din sectorul autovehiculelor,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 70/157/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2
               Statele membre nu pot, din motive legate de nivelul admis al zgomotului sau la sistemul de evacuare, să refuze acordarea omologării naționale sau a omologării CEE unui tip de autovehicul sau unui sistem de evacuare ori componentelor unui astfel de sistem considerat unitate tehnică independentă:

                           —

                           dacă autovehiculul îndeplinește cerințele din anexa 1 privind nivelul sonor și sistemul de evacuare;

                           —

                           dacă sistemul de evacuare sau o componentă a acestuia, considerat unitate tehnică independentă în sensul articolului 9a din Directiva 70/156/CEE, îndeplinesc specificațiile prevăzute la anexa II.”

               2.

               Articolul 2a se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2a
               (1)   Statele membre nu pot să refuze sau să interzică vânzarea, înregistrarea, introducerea în circulație sau utilizarea oricărui autovehicul pentru care nivelul sonor și sistemul de evacuare sunt conforme specificațiilor prevăzute la anexa I, din motive legate de nivelul sonor admis al sistemului de evacuare.
               (2)   Statele membre nu pot să interzică introducerea pe piață a unui sistem sau a oricăror componente ale unui astfel de sistem, considerate unități tehnice independente în sensul prevederilor articolului 9a din Directiva 70/156/CEE, din motive legate de nivelul sonor admis și de sistemul de evacuare, dacă, în conformitate cu articolul 2, acesta corespunde unui tip pentru care s-a acordat omologarea.”

               3.

               Articolul 3 punctele I.1 și I.4.1.4 se înlocuiesc cu punctele 5.2.2.1 și 5.2.2.5 din anexa I.

               4.

               Anexa se înlocuiește cu anexele I, II, III și IV la prezenta directivă.

         Articolul 2
   (1)   Începând cu 1 ianuarie 1982, din motive legate de nivelul sonor admis și la sistemul de evacuare, statele membre:

               —

               nu pot să refuze acordarea omologării CEE de tip sau emiterea certificatului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 70/156/CEE ori să acorde omologarea națională;

               —

               nu pot să interzică introducerea în circulație pentru prima dată a autovehiculelor

         dacă nivelul sonor și sistemul de evacuare ale acelui tip de vehicul sau ale vehiculelor în cauză sunt conforme cu prevederile Directivei 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   (2)   Începând cu 1 octombrie 1984, statele membre:

               —

               nu mai pot elibera certificatul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 70/156/CEE pentru un tip de autovehicul ale cărui nivel sonor și sistem de evacuare a gazelor nu sunt conforme cu specificațiile prevăzute de Directiva 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă;

               —

               poate refuza acordarea omologării naționale unui tip de autovehicul al cărui nivel sonor și ale cărui sistem de evacuare nu corespund cu specificațiile prevăzute de Directiva 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.

         (3)   Începând cu 1 octombrie 1985, statele membre pot interzice introducerea în circulație pentru prima dată a autovehiculelor al căror nivel sonor și al căror sistem de evacuare nu corespund cu specificațiile prevăzute de Directiva 70/157/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   Articolul 3
   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 1982. Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 aprilie 1981.

            Pentru Comisie

         Karl-Heinz NARJES

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (2)  JO L 375, 31.12.1980, p. 34.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 16.

      (4)  JO L 66, 12.3.1977, p. 33.

      (5)  JO L 81, 28.3.1978, p. 1.
   ANEXA I
   A se vedea Directiva 92/97/CEE a Consiliului (JO L 371, 19.12.1992, p. 1).
   ANEXA II
   A se vedea Directiva 92/97/CEE a Consiliului (JO L 371, 19.12.1992, p. 1).
   ANEXA III
   A se vedea Directiva 92/97/CEE a Consiliului (JO L 371, 19.12.1992, p. 1).
   ANEXA IV
   A se vedea Directiva 92/97/CEE a Consiliului (JO L 371, 19.12.1992, p. 1).


title: Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2005 de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 85/611/CEE, 91/675/CEE, 92/49/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 94/19/CE, 98/78/CE, 2000/12/CE, 2001/34/CE, 2002/83/CE și 2002/87/CE, în scopul instituirii unei noi structuri de organizare pentru comitetele competente din domeniul serviciilor financiareText cu relevanță pentru SEE.

text:
                  06/Volumul 7

                  RO

                  Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

                  203

            32005L0001

                  L 079/9

                  JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

            DIRECTIVA 2005/1/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
      din 9 martie 2005
      de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 85/611/CEE, 91/675/CEE, 92/49/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 94/19/CE, 98/78/CE, 2000/12/CE, 2001/34/CE, 2002/83/CE și 2002/87/CE, în scopul instituirii unei noi structuri de organizare pentru comitetele competente din domeniul serviciilor financiare
      (Text cu relevanță pentru SEE)
      PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2),
      având în vedere propunerea Comisiei,
      având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
      în urma consultării Comitetului Regiunilor,
      având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (2),
      hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
      întrucât:

                  (1)

                  Comunicarea Comisiei din 11 mai 1999, intitulată „Punerea în aplicare a cadrului de acțiune pentru serviciile financiare: plan de acțiune”, prezintă o serie de acțiuni necesare pentru realizarea pieței unice a serviciilor financiare.

                  (2)

                  Consiliul European de la Lisabona din 23 și 24 martie 2000 a solicitat ca acest plan de acțiune să fie pus în aplicare până în 2005.

                  (3)

                  La reuniunea din 17 iulie 2000, Consiliul a instituit Comitetul înțelepților pentru reglementarea piețelor europene a valorilor mobiliare. În raportul său final, acesta a recomandat instituirea unui cadru de reglementare pe patru niveluri, cu scopul de a face procesul de elaborare a legislației comunitare din domeniul valorilor mobiliare mai flexibil, mai eficient și mai transparent.

                  (4)

                  În rezoluția sa privind o reglementare mai eficientă a piețelor valorilor mobiliare din Uniunea Europeană, Consiliul European de la Stockholm din 23 și 24 martie 2001 a întâmpinat favorabil raportul Comitetului înțelepților și a solicitat punerea în aplicare a modalității de abordare propuse, pe patru niveluri.

                  (5)

                  În consecință, Comisia adoptă, la 6 iunie 2001, Deciziile 2001/527/CE (4) și 2001/528/CE (5) de instituire a Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare (CAERVM), respectiv a Comitetului european pentru valori mobiliare (CEVM).

                  (6)

                  Responsabilitatea democratică și transparența trebuie să fie inerente „procesului Limfallusy” și extinderii sale, fapt care nu poate fi garantat suficient decât prin respectarea echilibrului interinstituțional în ceea ce privește măsurile de punere în aplicare.

                  (7)

                  Prezenta directivă modifică Directiva 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (6), Directiva 85/611/CEE din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (7), Directiva 91/675/CEE din 19 decembrie 1991 de instituire a unui comitet de asigurări (8), Directiva 92/49/CEE din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (9) și Directiva 93/6/CEE din 15 martie 1993 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (10), precum și Directivele Parlamentului European și ale Consiliului 94/19/CE din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor (11), 98/78/CE din 27 octombrie 1998 privind supravegherea suplimentară a întreprinderilor de asigurare care fac parte dintr-un grup de asigurare (12), 2000/12/CE din 20 martie 2000 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (13), 2001/34/CE din 28 mai 2001 privind admiterea valorilor mobiliare la cota oficială a unei burse de valori și informațiile care trebuie publicate cu privire la aceste valori mobiliare (14), 2002/83/CE din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea directă de viață (15) și 2002/87/CE din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar. Prezenta directivă urmărește numai să aducă anumite modificări structurii organizaționale a comitetelor. Nici una din modificări nu extinde competențele privind adoptarea măsurilor de punere în aplicare pe care aceste directive le conferă Comisiei și nici competențele pe care Directiva 93/6/CEE o conferă Consiliului.

                  (8)

                  În rezoluția sa din 5 februarie 2002, Parlamentul European a aprobat modalitatea de abordare pe patru niveluri pentru valorile mobiliare, pe baza declarației solemne din aceeași zi făcută în fața Parlamentului European de către Comisie și a scrisorii din 2 octombrie 2001 adresată de membrul Comisiei responsabil cu piața internă președintelui Comisiei pentru afaceri economice și monetare a Parlamentului European în ceea ce privește salvgardarea rolului Parlamentului European în acest proces. În rezoluția sa din 21 noiembrie 2002, Parlamentul a dorit extinderea acestui mod de abordare, în anumite aspecte, la sectorul bancar și cel al asigurărilor, sub rezerva unui angajament clar al Consiliului de a garanta un echilibru instituțional adecvat.

                  (9)

                  Angajamentele privind legislația valorilor mobiliare asumate de Comisie prin declarația menționată anterior din 5 februarie 2002 și scrisoarea menționată anterior din 2 octombrie 2001 ar trebui completate prin garanții suficiente privind un echilibru instituțional adecvat.

                  (10)

                  La 3 decembrie 2002, Consiliul a invitat Comisia să pună în aplicare, pentru celelalte piețe de servicii financiare, măsuri bazate pe raportul final al Comitetului înțelepților.

                  (11)

                  De asemenea, sunt necesare garanții în ceea ce privește extinderea modului de abordare pe patru niveluri, deoarece instituțiile Uniunii Europene nu beneficiază încă de o vastă experiență practică a modului de abordare pe patru niveluri a procesului Lamfalussy. Mai mult, în primul și în al doilea său raport interimar, grupul de monitorizare interinstituțională responsabil cu monitorizarea procesului Lamfalussy a formulat anumite observații și critici referitoare la modul de funcționare a procesului.

                  (12)

                  Rapiditatea adoptării și calitatea legislației constituie obiective fundamentale ale procesului Lamfalussy. Succesul acestui proces depinde mai mult de voința politică a partenerilor instituționali de a pune în aplicare un cadru adecvat pentru adoptarea legislației decât de o accelerare a creării dispozițiilor tehnice aferente stabilite pe baza unei delegări. Mai mult, acordarea unei prea mari importanțe rapidității creării dispozițiilor stabilite pe baza unei delegări ar putea crea probleme importante în ceea ce privește calitatea acestora.

                  (13)

                  Extinderea procedurii Lamfalussy nu aduce atingere eventualelor decizii privind organizarea unui control la nivel european.

                  (14)

                  În acest scop, în ceea ce privește sectorul bancar, rolul Comitetului consultativ bancar (CCB), instituit de Directiva 2000/12/CE, ar trebui adaptat.

                  (15)

                  Pentru a ține seama de această adaptare a rolului său, CCB ar trebui înlocuit cu „Comitetul bancar european”.

                  (16)

                  Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a Directivei 2000/12/CE sunt măsuri generale și ar trebui adoptate în conformitate cu articolul 5 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (16).

                  (17)

                  Măsurile de punere în aplicare adoptate nu ar trebui să modifice dispozițiile esențiale ale directivelor.

                  (18)

                  Parlamentul European ar trebui să dispună de un termen de trei luni de la prima transmitere a proiectului măsurilor de punere în aplicare pentru a le examina și pentru a emite un aviz. Cu toate acestea, în caz de urgență justificată în mod corespunzător, acest termen poate fi scurtat. În cazul în care, pe durata acestui termen, Parlamentul European adoptă o rezoluție, Comisia va reexamina proiectul de măsuri.

                  (19)

                  În exercitarea competențelor sale de punere în aplicare, Comisia ar trebui să respecte următoarele principii: necesitatea de a proceda astfel încât investitorii să aibă încredere în piețele financiare, contribuind la un nivel ridicat de transparență pe aceste piețe; necesitatea de a oferi investitorilor o gamă largă de investiții aflate în concurență, precum și un nivel de informare și de protecție adaptat situației acestora; necesitatea de a asigura ca autoritățile independente de reglementare să aplice în mod coerent aceste standarde, în ceea ce privește în special lupta împotriva criminalității economice; necesitatea de a garanta un nivel ridicat de transparență și de consultare a tuturor participanților de pe piață, precum și a Parlamentului European și a Consiliului; necesitatea de a încuraja inovația pe piețele financiare astfel încât acestea să fie dinamice și eficiente; necesitatea de a garanta integritatea pieței printr-o monitorizare strânsă a inovației financiare și prin receptivitatea la aceasta; importanța reducerii costului capitalului și îmbunătățirea accesului la acesta; luarea în considerare, în cazul oricărei măsuri de punere în aplicare, a costurilor și beneficiilor pe care le implică în ceea ce privește participanții pe piață, pe termen lung (inclusiv întreprinderile mici și mijlocii și micii investitori); necesitatea de a stimula competitivitatea internațională a piețelor financiare ale Uniunii Europene, fără a aduce atingere consolidării indispensabile a cooperării internaționale; necesitatea de a garanta tuturor participanților de pe piață un tratament egal prin stabilirea unor norme la nivelul Uniunii Europene de fiecare dată când acest fapt se dovedește oportun; necesitatea de a respecta diferențele care există între piețele naționale atunci când acestea nu afectează în mod excesiv coeziunea pieței unice și necesitatea de a asigura coerența cu alte dispoziții legislative comunitare aplicabile în acest domeniu, inegalitățile în ceea ce privește informația și lipsa de transparență fiind susceptibile de a compromite funcționarea piețelor și, mai ales, de a dăuna consumatorilor și micilor investitori.

                  (20)

                  Anumite dispoziții în vigoare privind adaptarea tehnică a Directivei 2000/12/CE trebuie aliniate Deciziei 1999/468/CE.

                  (21)

                  Pentru asigurarea unei coerențe instituționale și legale cu modul de abordare adoptat în alte sectoare comunitare, Decizia 2004/10/CE a Comisiei (17) a instituit Comitetul bancar european în calitate de comitet consultativ însărcinat să sprijineComisia în elaborarea legislației bancare comunitare. Trimiterile la competențele consultative ale CCB prevăzute de Directiva 2000/12/CE ar trebui, în consecință, eliminate.

                  (22)

                  Competențele CCB în ceea ce privește controlul raporturilor de observație a solvabilității și a lichidității instituțiilor de credit nu mai sunt necesare, având în vedere armonizarea normelor privind adecvarea fondurilor proprii și evoluția tehnicilor utilizate de instituțiile de credit pentru măsurarea și gestionarea riscului de lichiditate.

                  (23)

                  De altfel, cooperarea și schimbul de informații între autoritățile de supraveghere s-au dezvoltat în mod considerabil, în special prin utilizarea unor protocoale de acord, astfel încât au devenit inutile controlul regulat efectuat de Comisie al anumitor decizii individuale privind supravegherea și un raportul sistematic prezentat CCB în această privință.

                  (24)

                  Instituirea Comitetului bancar european nu ar trebui să excludă alte forme de cooperare între diferitele autorități care iau parte la reglementarea și supravegherea instituțiilor de credit, în special în cadrul Comitetului european al controlorilor bancari instituit în temeiul Deciziei 2004/5/CE a Comisiei (18).

                  (25)

                  Comitetul asigurărilor (CA) instituit în temeiul Directivei 91/675/CEE este însărcinat să sprijine Comisia în exercitarea competențelor de punere în aplicare pe care i le conferă directivele adoptate în sectorul asigurărilor, în special, cu efectuarea adaptărilor tehnice necesare pentru a ține seama de evoluția din acest sector; aceste măsuri sunt adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE.

                  (26)

                  Directiva 91/675/CE prevede, de asemenea, examinarea de către CA a oricărui aspect referitor la aplicarea dispozițiilor comunitare privind sectorul asigurărilor și, în special, consilierea Comisiei privind propunerile legislative pe care aceasta intenționează să le prezinte Parlamentului European și Consiliului.

                  (27)

                  Pentru a institui o piață internă care oferă o protecție adecvată asiguraților și beneficiarilor, întreprinderile de asigurări și pensii profesionale care funcționează pe această piață în conformitate cu principiile libertății de stabilire și liberei circulații a serviciilor se află sub incidența unei legislații comunitare speciale. Pentru garantarea bunei funcționări a pieței interne și pentru păstrarea stabilității financiare, această legislație ar trebui să poată fi adaptată rapid la evoluțiile de pe piață care au efect asupra acestor sectoare, în special în ceea ce privește aspectele financiare și tehnice.

                  (28)

                  Astfel, rolul CA ar trebui adaptat, iar acest comitet ar trebui redenumit în consecință „Comitetul european al asigurărilor și al pensiilor profesionale”. Cu toate acestea, în sectorul pensiilor profesionale, acest comitet nu ar trebui să abordeze aspectele dreptului muncii și ale dreptului social, cum ar fi organizarea regimurilor profesionale, în special afilierea obligatorie și conținutul convențiilor colective.

                  (29)

                  Măsurile necesare punerii în aplicare a actelor reglementate de Directiva 91/675/CEE sunt măsuri generale și ar trebui adoptate în conformitate cu articolul 5 din Decizia 1999/468/CE.

                  (30)

                  Pentru asigurarea unei coerențe instituționale și legale cu modul de abordare adoptat în alte sectoare comunitare, Decizia 2004/9/CE a Comisiei (19) a instituit Comitetul european al asigurărilor și pensiilor profesionale în calitate de comitet consultativ însărcinat să sprijine Comisia în domeniile asigurărilor și pensiilor profesionale. Trimiterile la competențele consultative ale CA prevăzute de Directiva 91/675/CEE ar trebui, în consecință, eliminate.

                  (31)

                  Directiva 85/611/CEE a instituit un Comitet de contact OPCVM însărcinat să sprijine Comisia prin facilitarea unei puneri în aplicare armonizate a acestei directive printr-o consultare regulată, prin promovarea unei consultări între statele membre și prin consilierea Comisiei, după caz, în ceea ce privește modificările care trebuie aduse acestei directive.

                  (32)

                  Comitetul de contact OPCVM acționează, de asemenea, ca un comitet de tipul celui prevăzut de comitologie în sensul Deciziei 1999/468/CE, pentru a sprijini Comisia în ceea ce privește modificările tehnice care trebuie aduse Directivei 85/611/CEE.

                  (33)

                  La 3 decembrie 2002, Consiliul a invitat Comisia să adopte măsuri care să transfere CEVM, inter alia, funcția de consiliere a Comisiei în exercitarea competențelor sale de punere în aplicare, în prezent deținută de Comitetul de contact OPCVM.

                  (34)

                  Pentru a pune pe deplin în aplicare modelul prevăzut de directive recent adoptate în sectorul valorilor mobiliare, în special Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (20) – care îi conferă CEVM misiunea de consiliere a Comisiei în exercitarea competențelor sale de reglementare, lăsând organizarea altor aspecte ale activității acestui comitet să fie reglementate de Decizia 2001/528/CE – este necesar să se elimine dispozițiile articolului 53 din Directiva 85/611/CEE care stabilesc organizarea și funcțiile actualului comitet de contact OPCVM în afara competențelor sale în materie de comitologie.

                  (35)

                  În consecință, ar trebui extinse în mod expres competențele deja conferite CEVM în temeiul Directivei 2003/6/CE la funcțiile prevăzute în prezent de Directiva 85/611/CEE. Măsurile necesare punerii în aplicare a celei de-a doua directive sunt măsuri generale și ar trebui adoptate în conformitate cu articolul 5 din Decizia 1999/468/CE.

                  (36)

                  În consecință, trebuie să se modifice Directivele 73/239/CEE, 85/611/CEE, 91/675/CEE, 92/49/CEE, 93/6/CEE, 94/19/CE, 98/78/CE, 2000/12/CE, 2001/34/CE, 2002/83/CE și 2002/87/CE,

            ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
      CAPITOLUL I
      MODIFICAREA DIRECTIVELOR 93/6/CEE, 94/19/CE ȘI 2000/12/CE PRIVIND SECTORUL BANCAR
      Articolul 1

         Directiva 93/6/CEE

      La articolul 7 alineatul (9) a treia teză din Directiva 93/6/CEE, termenii „Comitetului consultativ bancar” se elimină.
      Articolul 2

         Directiva 94/19/CE

      La articolul 3 alineatul (1) a treia teză din Directiva 94/19/CE, termenii „Comitetul consultativ bancar” se înlocuiesc cu termenii „Comitet bancar european”.
      Articolul 3

         Directiva 2000/12/CE

      Directiva 2000/12/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  La articolul 2, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
                  „(4)   Comisia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 60 alineatul (2), hotărăște eventualele modificări din lista de la alineatul (3).”

                  2.

                  La articolul 2 alineatul (5), al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
                  „În cazul unor instituții de credit diferite de cele create în regiunile recent îndiguite sau care au rezultat din scindarea sau fuziunea instituțiilor existente dependente de organismul central, Comisia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 60 alineatul (2), poate stabili norme suplimentare pentru aplicarea celui de-al doilea paragraf, inclusiv abrogarea exceptărilor prevăzute la primul paragraf, atunci când aceasta consideră că afilierea noilor instituții care beneficiază de regimul prevăzut la al doilea paragraf ar fi de natură să afecteze în mod negativ concurența.”

                  3.

                  Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 4

                     Autorizație

                  Statele membre solicită instituțiilor de credit să obțină o autorizație înainte de începerea activității lor. Acestea stabilesc condițiile referitoare la aceste autorizații, sub rezerva articolelor 5-9, și le comunică Comisiei.”

                  4.

                  La articolul 22 alineatul (9), se elimină a doua teză.

                  5.

                  La articolul 22 alineatul (10), se elimină a doua teză.

                  6.

                  La articolul 23, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
                  „(1)   Autoritățile competente ale statelor membre informează Comisia și autoritățile competente din celelalte state membre cu privire la:

                              (a)

                              orice autorizație a unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe;

                              (b)

                              cazul în care o astfel de întreprindere-mamă are o participare într-o instituție de credit din Comunitate, astfel încât aceasta din urmă ar deveni filiala sa.
                              Atunci când autorizația se acordă unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe, structura grupului este precizată în notificarea pe care autoritățile competente o adresează Comisiei, în conformitate cu articolul 11.”

                  7.

                  La articolul 24 alineatul (2), termenii „Comitet consultativ bancar” se înlocuiesc cu termenii „Comitet bancar european”.

                  8.

                  La articolul 25, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                  „(3)   Fără a aduce atingere articolului 300 alineatele (1) și (2) din tratat, Comisia, sprijinită de Comitetul bancar european, examinează rezultatul negocierilor prevăzute la alineatul (1) și situația rezultată.”

                  9.

                  La articolul 49 alineatul (2) a treia teză, termenii „Comitet consultativ bancar” se înlocuiesc cu termenii „Comitet bancar european”.

                  10.

                  La articolul 52 alineatul (9), a treia teză se înlocuiește cu următorul text:
                  „Autoritatea competentă în cauză transmite această informație autorităților competente din celelalte state membre.”

                  11.

                  La articolul 56a al doilea paragraf prima teză, termenii „Comitetul consultativ bancar poate” se înlocuiesc cu termenii „Comisia poate solicita Comitetului bancar european să”.

                  12.

                  Titlul VI se elimină.

                  13.

                  La articolul 60, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
                  „(2)   Comisia este sprijinită de Comitetul bancar european instituit în temeiul Deciziei 2004/10/CE a Comisiei (21) (denumit în continuare «comitet»).

                     (21)  JO L 3, 7.1.2004, p. 36.”"

                  În cazul în care se face trimitere la acest alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, respectând dispozițiile articolului 8 din directiva menționată.
                  Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
                  Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.

                  14.

                  La articolul 64 alineatele (2) și (6), termenii „și Comitetul consultativ bancar” se elimină.

            CAPITOLUL II
      MODIFICAREA DIRECTIVELOR 73/239/CEE, 91/675/CEE, 92/49/CEE, 98/78/CE ȘI 2002/83/CE PRIVIND SECTORUL ASIGURĂRILOR ȘI PENSIILOR PROFESIONALE
      Articolul 4

         Directiva 73/239/CEE

      Directiva 73/239/CEE se modifică după cum urmează:
      1.   Articolul 29a se înlocuiește cu următorul text:

         „Articolul 29aAutoritățile competente ale statelor membre informează Comisia și autoritățile competente din celelalte state membre cu privire la:
                     1.(1)

                                 (a)

                                 orice autorizație a unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe;

                                 (b)

                                 cazul în care o astfel de întreprindere-mamă deține o participare într-o întreprindere de asigurare din Comunitate, astfel încât aceasta din urmă ar deveni filiala sa.

               (2)   Atunci când autorizația prevăzută la alineatul (1) litera (a) se acordă unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe, structura grupului este precizată în notificarea pe care autoritățile competente o adresează Comisiei.”

      2.   La articolul 29b alineatul (4), al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
      „În cazul descris la primul paragraf, se poate, de asemenea, hotărî în orice moment, pe lângă inițierea negocierilor, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 5 din Decizia 1999/468/CE (*) și în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) și cu articolul 8 din decizia menționată anterior, că autoritățile competente ale statelor membre trebuie să limiteze sau să suspende deciziile lor privind:
                     (a)

                     cererile de autorizații depuse în momentul deciziei sau prezentate ulterior;

                     (b)

                     participările întreprinderilor-mamă, directe sau indirecte, reglementate de legislația țării terțe în cauză.

      Articolul 5

         Directiva 91/675/CEE

      Directiva 91/675/CEE se modifică după cum urmează:
      1.   În titlu, termenii „Comitet de asigurări” se înlocuiesc cu termenii „Comitet european de asigurări și pensii profesionale”.
      2.   Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:

         „Articolul 1
         (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul european de asigurări și pensii profesionale instituit prin Decizia 2004/9/CE a Comisiei (**) (denumit în continuare «comitet»).
         (2)   Președintele Comitetului european al controlorilor de asigurări și de pensii profesionale, instituit prin Decizia 2004/9/CE a Comisiei (***), ia parte la reuniunile comitetului în calitate de observator.
         (3)   Comitetul poate invita experți și observatori să participe la reuniunile sale.
         (4)   Secretariatul comitetului este asigurat de Comisie.

      3.   Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:

         „Articolul 2
         (1)   Atunci când actele adoptate în domeniile asigurării directe de viață și ale asigurării directe generale, ale reasigurării și pensiilor profesionale conferă Comisiei competențe de punere în aplicare a normelor pe care le stabilesc, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (****), în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din această decizie.
         Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
         (2)   Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.

      4.   Articolele 3 și 4 se elimină.
      Articolul 6

         Directiva 92/49/CEE

      La articolul 40 alineatul (10) prima teză din Directiva 92/49/CEE, termenii „supune Comitetului de asigurări instituit prin Directiva 91/675/CEE un raport recapitulând numărul și tipul” se înlocuiesc cu termenii „informează Comitetul european de asigurări și pensii profesionale în ceea ce privește numărul și tipul”.
      Articolul 7

         Directiva 98/78/CE

      Directiva 98/78/CE se modifică după cum urmează:
      1.   La articolul 10a, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:

         „(3)   Fără a aduce atingere articolului 300 alineatele (1) și (2) din tratat, Comisia, sprijinită de Comitetul european de asigurări și pensii profesionale, examinează rezultatul negocierilor prevăzute la alineatul (1) și situația rezultată.”

      2.   La articolul 11, alineatul (5) se înlocuiește cu următorul text:

         „(5)   Până la 1 ianuarie 2006, Comisia publică un raport privind aplicarea prezentei directive și, după caz, privind necesitatea unei armonizări ulterioare.”

      Articolul 8

         Directiva 2002/83/CE

      Directiva 2002/83/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  La articolul 46 alineatul (9) prima teză, termenii „Comisia transmite Comitetului de asigurări un raport recapitulând numărul și tipul” se înlocuiesc cu termenii „Comisia informează Comitetul european de asigurări și pensii profesionale privind numărul și tipul”.

                  2.

                  Articolul 58 se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 58

                     Informații care trebuie comunicate Comisiei de către statele membre

                  Autoritățile competente ale statelor membre informează Comisia și autoritățile competente din celelalte state membre cu privire la:

                              (a)

                              orice autorizație a unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe;

                              (b)

                              orice participare a unei astfel de întreprinderi într-o întreprindere de asigurare din Comunitate, astfel încât aceasta din urmă ar deveni filiala sa.

                        Atunci când autorizația prevăzută la litera (a) se acordă unei filiale directe sau indirecte a uneia sau mai multor întreprinderi-mamă reglementate de legislația unei țări terțe, structura grupului este precizată în notificarea pe care autoritățile competente o adresează Comisiei și celorlalte autorități competente.”

                  3.

                  La articolul 65, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
                  „(1)   Comisia este sprijinită de Comitetul european de asigurări și pensii profesionale, instituit de Decizia 2004/9/CE a Comisiei (*****).

                     (*****)  JO L 3, 7.1.2004, p. 34.”"

            CAPITOLUL III
      MODIFICAREA DIRECTIVELOR 85/611/CEE ȘI 2001/34/CE PRIVIND SECTORUL VALORILOR MOBILIARE
      Articolul 9

         Directiva 85/611/CEE

      Directiva 85/611/CEE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  Articolul 6c se modifică după cum urmează:

                              (a)

                              la alineatul (9), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
                              „Din doi în doi ani, Comisia publică un raport privind aceste cazuri.”

                              (b)

                              La alineatul (10), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:
                              „Din doi în doi ani, Comisia publică un raport privind aceste cazuri.”

                  2.

                  La articolul 14 alineatul (6), al doilea paragraf se elimină.

                  3.

                  La articolul 21 alineatul (4), a treia teză se înlocuiește cu următorul text:
                  „Aceste informații fac obiectul unor schimburi de opinii în cadrul Comitetului european pentru valori mobiliare.”

                  4.

                  La articolul 22 alineatul (4) al treilea paragraf, a patra teză se înlocuiește cu următorul text:
                  „Această comunicare poate face obiectul unor schimburi de opinii în cadrul Comitetului european pentru valori mobiliare.”

                  5.

                  Titlul secțiunii X se înlocuiește cu următorul text:
                  „Comitetul european pentru valori mobiliare”.

                  6.

                  Articolul 53 se elimină.

                  7.

                  Articolul 53a se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 53aModificările tehnice care trebuie aduse prezentei directive în domeniile indicate în continuare sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 53b alineatul (2):
                              (a)

                              clarificarea definițiilor cu scopul de a garanta o aplicare uniformă a prezentei directive în întreaga Comunitate;

                              (b)

                              alinierea terminologiei și reformularea definițiilor în funcție de actele ulterioare privind OPCVM și aspectele conexe.”

                  8.

                  Se inserează următorul articol:
                  „Articolul 53b
                  (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul european pentru valori mobiliare, instituit de Decizia 2001/528/CE a Comisiei (******), denumit în continuare «comitet».
                  (2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului (*******), în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din decizia menționată.
                  Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
                  (3)   Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.

                     (******)  JO L 191, 13.7.2001, p. 45, decizie astfel cum a fost modificată prin Decizia 2004/8/CE (JO L 3, 7.1.2004, p. 33)."

                     (*******)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”"

            Articolul 10

         Directiva 2001/34/CE

      Directiva 2001/34/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  Articolul 108 se elimină.

                  2.

                  Articolul 109 se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 109
                  (1)   În vederea adaptării, în funcție de cerințele situației economice, a valorii minime a capitalizării bursiere previzibile stabilite la articolul 43 alineatul (1), Comisia transmite Comitetului european pentru valori mobiliare instituit de Decizia 2001/528/CE a Comisiei (********) un proiect cu măsurile care trebuie luate.
                  (2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului de stabilire a normelor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (*********), în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din decizia menționată.
                  Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
                  (3)   Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.

                     (********)  JO L 191, 13.7.2001, p. 45, decizie astfel cum a fost modificată prin Decizia 2004/8/CE (JO L 3, 7.1.2004, p. 33)."

                     (*********)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.”"

            CAPITOLUL IV
      MODIFICAREA DIRECTIVEI 2002/87/CE PRIVIND CONGLOMERATELE FINANCIARE
      Articolul 11

         Directiva 2002/87/CE

      La articolul 19 din Directiva 2002/87/CE, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

         „(2)   Fără a aduce atingere articolului 300 alineatele (1) și (2) din tratat, Comisia, sprijinită de Comitetul bancar european, de Comitetul de asigurări și pensii profesionale și de Comitetul conglomeratelor financiare, examinează rezultatul negocierilor menționate la alineatul (1) și situația rezultată.”

      CAPITOLUL V
      DISPOZIȚII FINALE
      Articolul 12

         Dispoziții de punere în aplicare

      (1)   Dispozițiile de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din decizia menționată, nu pot modifica dispozițiile esențiale ale directivelor.
      (2)   Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
      (3)   În cazul în care condițiile stabilite în temeiul tratatului în privința exercitării competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei sunt modificate, Comisia reexaminează prezenta directivă și, după caz, propune modificări. În oricare situație, o astfel de reexaminare se efectuează până la 31 decembrie 2007.
      Articolul 13

         Transpunere

      Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 13 mai 2005.
      Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
      Articolul 14

         Intrare în vigoare

      Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
      Articolul 15

         Destinatari

      Prezenta directivă se adresează statelor membre.

         Adoptată la Strasburg, 9 martie 2005.

               Pentru Parlamentul European

               Președintele

            J.P. BORRELL FONTELLES

               Pentru Consiliu

               Președintele

            N. SCHMIT

         (1)  JO C 112, 30.4.2004, p. 21.

         (2)  JO C 58, 6.3.2004, p. 23.

         (3)  Avizul Parlamentului European din 31 martie 2004 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 11 mai 2004.

         (4)  JO L 191, 13.7.2001, p. 43.

         (5)  JO L 191, 13.7.2001, p. 45, decizie astfel cum a fost modificată prin Decizia 2004/8/CE (JO L 3, 7.1.2004, p. 33).

         (6)  JO L 228, 16.8.1973, p. 3, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003.

         (7)  JO L 375, 31.12.1985, p. 3, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 145, 30.4.2004, p. 1).

         (8)  JO L 374, 31.12.1991, p. 32, directivă astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

         (9)  JO L 228, 11.8.1992, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 35, 11.2.2003, p. 1).

         (10)  JO L 141, 11.6.1993, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/39/CE.

         (11)  JO L 135, 31.5.1994, p. 5, directivă astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare din 2003.

         (12)  JO L 330, 5.12.1998, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/87/CE.

         (13)  JO L 126, 26.5.2000, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/69/CE a Comisiei (JO L 125, 28.4.2004, p. 44).

         (14)  JO L 184, 6.7.2001, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/109/CE (JO L 390, 31.12.2004, p. 38).

         (15)  JO L 345, 19.12.2002, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/66/CE a Consiliului (JO L 168, 1.5.2004, p. 35).

         (16)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

         (17)  JO L 3, 7.1.2004, p. 36.

         (18)  JO L 3, 7.1.2004, p. 28.

         (19)  JO L 3, 7.1.2004, p. 34.

         (20)  JO L 96, 12.4.2003, p. 16.