title: Directiva Consiliului din 17 septembrie 1984 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul aparatelor electrice utilizate în medicina umană și veterinară

text:
               13/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               273

         31984L0539

               L 300/179

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 17 septembrie 1984
   privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul aparatelor electrice utilizate în medicina umană și veterinară
   (84/539/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât, în fiecare stat membru, aparatele electrice utilizate în medicina umană și veterinară trebuie să atingă un nivel ridicat și bine definit de siguranță atât pentru cei care le utilizează, cât și pentru cei care sunt tratați cu aceste aparate;
   întrucât, în mai multe state membre, acest obiectiv de siguranță este realizat prin cerințe imperative atât în ceea ce privește normele tehnice de siguranță, cât și procedurile de control și întrucât aceste cerințe sunt diferite de la un stat membru la altul;
   întrucât aceste obstacole în instituirea și în funcționarea pieței comune pot fi reduse sau chiar eliminate dacă sunt adoptate aceleași cerințe de către toate statele membre, fie în completarea, fie în locul legislației lor actuale;
   întrucât este necesară, într-o primă etapă, armonizarea la nivel comunitar a unora dintre aparatele în chestiune; întrucât armonizarea cea mai adecvată constă în referirea la normele elaborate de Comitetul european pentru standardizare electrotehnică (Cenelec);
   întrucât, pentru a asigura conformitatea aparatelor cu standarde armonizate, fabricantul trebuie să își asume responsabilitatea printr-un marcaj sau printr-o declarație de conformitate;
   întrucât pentru progresul tehnicii este necesară o adaptare rapidă a cerințelor tehnice definite de către directivele privind aparatele electrice utilizate în medicină; întrucât este necesar, pentru a facilita punerea în practică a măsurilor care se impun în acest scop, să fie prevăzută o procedură de instituire a unei cooperări strânse, în cadrul comitetului, între statele membre și Comisie, pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor vizând eliminarea barierelor tehnice în calea comerțului în sectorul aparatelor electrice utilizate în medicină;
   întrucât s-ar putea întâmpla ca anumite aparate electrice utilizate în medicină, deși sunt corespunzătoare cerințelor prezentei directive, să pericliteze siguranța sau sănătatea publică; întrucât este necesar prin urmare să fie prevăzută o procedură care să atenueze acest pericol,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă are în vedere aparatele electrice enumerate la anexa II, denumite în continuare „aparate”, care sunt destinate, în conformitate cu natura lor, să fie utilizate în practica medicinii umane și veterinare.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre nu pot refuza, interzice sau restrânge vânzarea, libera circulație sau utilizarea în conformitate cu destinația lor a aparatelor menționate la articolul 1, pentru motive de siguranță privind construcția acestora, în cazul în care acestea sunt conforme cu cerințele prezentei directive.
   Cerințele tehnice cărora trebuie să li se conformeze aparatele sunt enumerate la anexa I.
   (2)   Conformitatea aparatelor față de cerințele prezentei directive este atestată de fabricant sau de importator, care este direct răspunzător de aceasta, prin sigilarea cu o marcă în conformitate cu modelul din anexa III sau printr-o declarație în conformitate cu modelul din anexa IV.
   Articolul 3
   Statele membre asigură ca rambursarea prestărilor efectuate cu ajutorul aparatelor, care răspund cerințelor prezentei directive, să se facă în aceleași condiții ca și rambursarea prestărilor efectuate cu ajutorul aparatelor care răspund criteriilor impuse de dispozițiile în vigoare pe teritoriul acestora în ceea ce privește utilizările autorizate și exigențele minimale pentru echipamente.
   Articolul 4
   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 6, la anexa I sunt adoptate modificările:

               —

               care sunt necesare în urma adaptării la progresul tehnicii a standardelor armonizate de către organismul pentru standardizare abilitat;

               —

               care devin necesare având în vedere adaptarea la progresul tehnic în cazul în care organismul pentru standardizare abilitat nu a procedat la o modificare corespunzătoare a standardului armonizat.

         În cel de-al doilea caz, modificările sunt comunicate organismului pentru standardizare competent.
   Articolul 5
   (1)   Se instituie un comitet pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor vizând eliminarea barierelor tehnice în calea comerțului în sectorul aparatelor electrice utilizate în medicină, denumit în continuare „comitet”, care este compus din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.
   (2)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
   Articolul 6
   (1)   În cazul în care se face referire la procedura prevăzută de prezentul articol, comitetul este sesizat de președinte, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizele se adoptă cu o majoritate de patruzeci și cinci de voturi, voturile statelor membre fiind ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile preconizate, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului;

                           (b)

                           în cazul în care măsurile preconizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată;

                           (c)

                           în cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la data prezentării la Consiliu, acesta nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.

         Articolul 7
   (1)   În cazul în care, în baza unei motivații detaliate, un stat membru constată că unul sau mai multe aparate, deși sunt în conformitate cu cerințele prezentei directive, prezintă un pericol pentru siguranță, acesta poate interzice provizoriu sau supune unor condiții speciale vânzarea, libera circulație sau utilizarea acestui aparat sau a acestor aparate pe teritoriul său. Statul membru informează de îndată celelalte state membre și Comisia cu privire la aceasta precizând motivele care justifică decizia.
   (2)   Comisia consultă, în termen de șase săptămâni, statele membre interesate, apoi își dă avizul fără întârziere și ia măsurile potrivite.
   (3)   În cazul în care Comisia este de părere că sunt necesare adaptări tehnice la directivă, aceste adaptări sunt adoptate fie de Comisie, fie de Consiliu, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 6; în acest caz, statul membru care adoptă măsuri de salvgardare le poate menține până la intrarea în vigoare a acestor adaptări.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru ca marca și declarațiile de conformitate menționate la articolul 2 să nu fie emise de către fabricant sau importator decât în condițiile prevăzute de directivă.
   (2)   Statele membre adoptă toate dispozițiile necesare pentru a asigura o supraveghere satisfăcătoare a fabricării aparatelor.
   Articolul 9
   Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea pe aparate unor a mărci sau inscripții care ar putea crea o confuzie cu marca CEE descrisă la anexa III.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive în termen de 24 luni de la notificarea acesteia (4) și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 septembrie 1984.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. BARRY

      (1)  JO C 33, 12.2.1975, p. 5.

      (2)  JO C 76, 14.3.1975, p. 37.

      (3)  JO C 233, 17.11.1975, p. 39.

      (4)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 26 septembrie 1984.
   ANEXA I
   Recomandările tehnice cărora trebuie să li se conformeze aparatele menționate la articolul 1 sunt următoarele:

               Document de standardizare al Comitetului european pentru standardizare electrotehnică (Cenelec) HD 395-1:
               „Exigențe generale” (ediția 1979 – document bazat pe publicația CEI nr. 601-1 a Comisiei Electrotehnice Internaționale), acest standard fiind aplicabil sub rezerva următoarelor modificări:

         Pentru aparatele menționate la punctul 2.2.1.1 din anexa II, condițiile care figurează la HD 395-1 sunt modificate după cum urmează:

               — punctul 14.6 litera (b):

               aparatele sunt cel puțin de tip BF;

               — punctul 19.3:

               curent auxiliar al pacientului:

               condiția de normalitate – 1 mA;

               condiția de defect – 5 mA.

         ANEXA II
   LISTA APARATELOR MENȚIONATE LA ARTICOLUL 1
   1.   APARATELE DE DIAGNOSTIC
   (cu excepția aparatelor necesitând o protecție față de descărcarea defibrilatoarelor)
   1.1.   Aparate destinate obținerii unor informații pe un organism viu fără influența unei surse exterioare
   1.1.1.   Aparate destinate înregistrării unor biopotențiale
   1.   Aparate și accesoriile acestora utilizate în scopul diagnosticării sau al monitorizării pentru a studia sau a supraveghea activitatea electrică sau caracteristicile electrice ale ființelor vii:

               —

               electroencefalografe și electrocorticografe;

               —

               electromiografe;

               —

               electroretinografe;

               —

               electronistagmografe.

         2.   Aparate și accesorii.
   1.1.2.   Aparate destinate înregistrării altor parametri
   1.   Aparate și accesoriile acestora pentru a studia razele infraroșii produse de organismele vii în scopul diagnosticării:

               —

               dispozitive de explorare termică;

               —

               termografe;

               —

               termometre cu raze.

         2.   Aparate și accesoriile acestora pentru a studia activitatea acustică sau sensibilitatea ființelor vii:

               —

               stetoscoape electronice;

               —

               fonocardioscoape și fonocardiografe numai în cazul în care nu sunt prevăzute pentru intervenții pe inimă sau în sistemul vascular;

               —

               audiometre;

               —

               audiofoane.

         3.   Aparate și accesorii:

               —

               balistocardiografe;

               —

               termometre electronice numai în cazul în care sunt prevăzute pentru intervenții pe inimă sau la nivel vascular.

         1.2.   Aparate destinate obținerii unor informații pe un organism viu sub influența unei surse exterioare
   1.2.1.   Aparate care utilizează o sursă electrică
   Aparate și accesoriile acestora care aplică direct curenți electrici organismelor vii:

               —

               aparate pentru a măsura rezistența pielii;

               —

               reografe de impedanță pulmonară sau vasculară.

         1.2.2.   Aparate care utilizează o altă sursă
   1.   Aparate și accesoriile acestora utilizate în scopul diagnosticării oftalmologice:

               —

               aparate pentru a lumina ochiul: lămpi cu fantă, oglinzi oculare, surse de lumină spectrală, oftalmoscoape;

               —

               aparate pentru a vedea, a reprezenta și a măsura ochiul: oftalmometre, refractometre, tonometre, fotometre, retinoscoape, microscoape corneene;

               —

               ansambluri de diagnostic oftalmologic cuprinzând aparatele de oftalmologie menționate anterior combinate cu dispozitive auxiliare necesare: suporturi, coloane, scaune.

         2.   Aparate și accesoriile acestora destinate să mărească vizibilitatea pe o mărire monoculară sau binoculară în scopul diagnosticării și pentru a vizualiza procesele chirurgicale (cu excepția aparatelor de chirurgie de înaltă frecvență):

               —

               microscoape chirurgicale;

               —

               colposcoape;

               —

               otoscoape;

               —

               dermascoape.

         3.   Aparate și accesoriile acestora destinate să lumineze local zonele de examinat sau de tratat:

               —

               lămpi frontale;

               —

               oglinzi frontale luminate;

               —

               lămpi manuale fluorescente;

               —

               lămpi pentru gură.

         2.   APARATE DE TERAPIE
   2.1.   Aparate terapeutice specifice
   2.1.1.   Aparate care utilizează energie
   1.   Aparate și accesorii producând aer, vapori sau aerosoli încărcați electric sau ionizați, sarcina sau ionizarea putând fi realizate prin:

               —

               înaltă tensiune;

               —

               emisia de electroni de la un metal cald.

         2.1.2.   Aparate care utilizează folosind alte energii
   1.   Aparate și accesoriile acestora care produc anumite efecte mecanice în medicină:

               —

               vibratoare;

               —

               aparate de masaj sub apă sub presiune;

               —

               aparate de masaj cardiac extern.

         2.   Aparate și accesoriile acestora care produc aer cald, vapori de apă sau vapori cu scopuri terapeutice:

               —

               aparate în care substanțele solide și lichide sunt evaporate prin încălzire sau mijloace mecanice, cu scopuri de inhalare;

               —

               băi de aer cald.

         Această secțiune nu cuprinde și aparatele de ultrasunete.
   2.2.   Aparate de electrochirurgie
   2.2.1.   Aparate care utilizează energia electrică
   1.   Aparate și accesorii folosind energie electrică cu frecvență mică pentru a produce căldură pentru electrocauterizare:

               —

               aparate pentru electrocauterizare;

               —

               părți de aparate electromedicale combinate destinate electrocauterizării.

         2.2.2.   Aparate care utilizează alte forme de energie
   1.   Aparate și accesorii utilizate în scopuri de terapeutică oftalmologică:

               —

               aparate pentru tratamentul ochilor;

               —

               magneți pentru ochi.

         2.   Aparate și accesoriile acestora
   3.   Aparate și accesoriile acestora care produc anumite efecte mecanice în medicină:

               —

               sfredele, ferăstraie, discuri abrazive pentru intervențiile dentare sau chirurgicale;

               —

               aparate cu antrenare hidraulică.

         2.3.   Aparate de asistență sau de preluare a funcțiilor fiziologice
   (cu excepția stimulatorilor cardiaci implantați și a altor dispozitive implantate)
   2.3.1.   Aparate pentru asistență și preluare prin alte mijloace
   1.   Aparate și accesoriile acestora pentru asistență sau preluarea anumitor funcții fiziologice:

               —

               membre artificiale;

               —

               ajutoare pentru paralizați;

               —

               aparate fonatoare artificiale.

         2.   Aparate și accesoriile acestora pentru asistența organelor senzoriale:

               —

               ajutoare pentru orbi.

         3.   ALTE APARATE
   Aparate și accesoriile lor destinate manipulării și poziționării pacientului cu scopuri chirurgicale sau dentare:

               —

               mese de operație;

               —

               scaune de operație;

               —

               blocuri operatorii;

               —

               fotolii dentare;

               —

               unit-uri dentare.

         ANEXA III
   MODEL DE MARCĂ DE CONFORMITATE APLICATĂ DE CĂTRE FABRICANT

   ANEXA IV

      MODEL DE DECLARAȚIE DE CONFORMITATE

   În conformitate cu Directiva 84/539/CEE a Consiliului din 17 septembrie 1984

   (Trebuie completată și semnată de un responsabil din partea întreprinderii menționate în declarație.)


title: Directiva Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne

text:
               03/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               202

         31989L0662

               L 395/13

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 11 decembrie 1989
   privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne
   (89/662/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Comunitatea trebuie să adopte măsurile privind crearea treptată a pieței interne pe parcursul unei perioade care expiră la 31 decembrie 1992;
   întrucât o funcționare armonioasă a organizărilor comune ale pieței de produse animaliere și produse de origine animalieră implică dispariția obstacolelor veterinare din calea dezvoltării schimburilor intracomunitare de produse de tipul menționat anterior; întrucât, în această privință, libera circulație a produselor agricole reprezintă un element fundamental al organizărilor comune ale pieței și trebuie să permită o dezvoltare rațională a producției agricole, precum și o utilizare optimă a factorilor de producție;
   întrucât, în domeniul veterinar, se efectuează în prezent controale la frontiere în scopul asigurării protecției sănătății publice și a sănătății animale;
   întrucât obiectivul final vizează limitarea controalelor veterinare la punctul de plecare; întrucât realizarea acestui obiectiv implică o armonizare a cerințelor fundamentale privind protecția sănătății publice și a sănătății animale;
   întrucât în vederea realizării pieței interne trebuie, în așteptarea realizării acestui obiectiv, să se pună accentul pe necesitatea efectuării de controale la punctul de plecare și pe organizarea de controale la destinație; întrucât această soluție duce la renunțarea la posibilitatea de a se efectua controale veterinare la frontierele interne ale Comunității;
   întrucât această soluție implică o încredere sporită în controalele veterinare efectuate de statul expeditor; întrucât acesta trebuie să vegheze asupra efectuării controalelor veterinare în mod corespunzător;
   întrucât în statul destinatar controalele veterinare pot fi efectuate prin sondaj la punctul de destinație; întrucât, în caz de prezumție de nereguli grave, controlul veterinar se poate totuși efectua pe parcursul transportului mărfii;
   întrucât statele membre trebuie să precizeze modul în care doresc să efectueze controalele într-un plan care va fi prezentat ulterior și va face obiectul unei aprobări comunitare;
   întrucât trebuie prevăzute măsurile care se vor lua atunci când, în urma unui control veterinar, se constată că expedierea este defectuoasă; întrucât, în acest cadru, se pot distinge trei ipoteze: prima prevede măsuri de regularizare a documentelor necorespunzătoare; a doua urmărește prevenirea oricărui pericol cu ocazia constatării unei boli epizootice, a unei boli noi, gravă și contagioasă, sau a oricărei cauze care ar putea constitui un pericol pentru animale sau pentru sănătatea oamenilor; a treia ipoteză privește cazul în care mărfurile nu corespund condițiilor stabilite din alte motive decât cele enumerate anterior;
   întrucât trebuie prevăzută o procedură de soluționare a conflictelor care pot apărea în legătură cu expedierile făcute de o exploatație, un centru de producție sau o întreprindere;
   întrucât trebuie prevăzut un regim de protecție și, în acest domeniu, în special din motive de eficacitate, răspunderea trebuie să revină, în primul rând, statului expeditor; întrucât Comisia trebuie să poată acționa, în special deplasându-se la fața locului și adoptând măsurile care se impun în situația dată;
   întrucât, pentru a avea un efect util, regulile stabilite prin prezenta directivă trebuie să se aplice tuturor mărfurilor supuse unor cerințe veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare;
   întrucât, în privința anumitor epizootii, statele membre se află încă în situații sanitare diferite, iar în așteptarea unui demers comunitar privind mijloacele de luptă împotriva acestor boli trebuie să se renunțe, provizoriu, la controlul schimburilor intracomunitare de animale vii și să se permită controlul documentelor în timpul transportului; întrucât în stadiul actual al armonizării și în așteptarea normelor comunitare trebuie să se țină cont, pentru mărfurile care nu fac obiectul normelor armonizate, de cerințele statului destinatar în măsura în care acestea sunt în conformitate cu articolul 36 din tratat;
   întrucât dispozițiile directivelor existente trebuie adaptate la noile norme stabilite de prezenta directivă;
   întrucât aceste norme trebuie reexaminate înainte de 1993;
   întrucât trebuie încredințat Comisiei rolul de a lua măsurile necesare pentru aplicarea prezentei directive și, în acest scop, trebuie prevăzute proceduri prin care să se instaureze o cooperare strânsă între statele membre în cadrul Comitetului veterinar permanent,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre se asigură că, fără a aduce atingere prevederilor articolului 6, controalele veterinare pe produsele de origine animală aflate sub incidența directivelor menționate la anexa A sau la articolul 14 și care sunt destinate schimburilor să nu mai fie efectuate la frontiere, ci în conformitate cu dispozițiilor prezentei directive.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive:

               1.

               „control veterinar” reprezintă orice control de natură fizică și/sau orice formalitate administrativă privind produsele menționate la articolul 1 și vizând, în mod direct sau indirect, asigurarea protecției sănătății publice sau animale;

               2.

               „schimburi” reprezintă schimburile de mărfuri dintre statele membre, în sensul articolului 9 alineatul (2) din tratat;

               3.

               „unitate” reprezintă orice întreprindere care produce, stochează sau prelucrează produsele prevăzute la articolul 1;

               4.

               „autoritate competentă” reprezintă autoritatea centrală a unui stat membru care are competența de a efectua controale veterinare sau orice autoritate căreia autoritatea centrală i-a delegat această competență;

               5.

               „medic veterinar oficial” reprezintă medicul veterinar desemnat de autoritatea centrală competentă a statului membru.

         CAPITOLUL I
   Controale la sursă
   Articolul 3
   (1)   Statele membre se asigură că sunt destinate schimburilor numai acele produse care au fost obținute, controlate, marcate și etichetate în conformitate cu legislația comunitară privind destinația respectivă și care sunt însoțite, până ajung la destinatarul menționat, de certificatul sanitar, de certificatul de salubritate sau de orice alte documente prevăzute de normele veterinare comunitare.
   Exploatațiile de origine garantează, printr-un autocontrol permanent, că produsele respective corespund cerințelor menționate la primul paragraf.
   Fără a aduce atingere atribuțiilor de control care îi revin medicului veterinar oficial prin normele comunitare, autoritatea competentă efectuează un control regulat al exploatațiilor pentru a se asigura că produsele destinate schimburilor corespund cerințelor comunitare sau, în cazurile menționate la alineatul (3) din prezentul articol sau la articolul 14, cerințelor statului membru destinatar.
   Dacă există o suspiciune fondată privind nerespectarea cerințelor, autoritatea competentă va efectua verificările necesare și, dacă suspiciunea se adeverește, va lua măsurile corespunzătoare care pot merge până la suspendarea aprobării.
   (2)   Dacă transportul se face spre mai multe destinații, produsele trebuie să fie grupate într-un număr de loturi egal cu numărul destinațiilor. Fiecare lot trebuie însoțit de certificatul sau de documentul menționat anterior.
   Dacă produsele menționate la articolul 1 sunt destinate exportului către o țară terță, transportul trebuie să rămână sub control vamal până la punctul de ieșire de pe teritoriul Comunității.
   (3)   Statele membre care fac importuri facultative din țări terțe vor informa Comisia și celelalte state membre despre existența unor astfel de importuri.
   Dacă produsele sunt introduse pe teritoriul Comunității de un alt stat membru decât cele menționate anterior, acesta va efectua un control al documentelor privind originea și destinația lor, în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).
   Statele membre destinatare vor interzice reexpedierea de pe teritoriul lor a produselor, cu excepția cazului în care destinatar este un alt stat membru care importă aceleași produse.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre expeditoare iau măsurile necesare pentru a asigura respectarea de către operatori a cerințelor veterinare în toate stadiile de producție, depozitare, comercializare și transport a produselor menționate la articolul 1. Acestea se asigură în special ca:

               —

               produsele obținute în conformitate cu directivele menționate la anexa A să fie controlate identic, din punct de vedere veterinar, indiferent dacă sunt destinate schimburilor intracomunitare sau pieței naționale;

               —

               produsele prevăzute la anexa B să nu fie expediate către teritoriul unui alt stat membru dacă nu pot fi comercializate pe teritoriul propriu pentru motivele menționate la articolul 36 din tratat.

         (2)   Statele membre expeditoare iau măsurile administrative corespunzătoare, legale sau penale, în vederea sancționării oricărei infracțiuni comise față de legislația veterinară de către persoane fizice sau juridice, ori de câte ori se vor constata infracțiuni față de normele comunitare, în special atunci când se va constata că certificatele sau documentele întocmite nu corespund stării reale a produselor sau când ștampila de salubritate a fost pusă pe produse care nu sunt în conformitate cu aceste norme.
   CAPITOLUL II
   Controlul la destinație
   Articolul 5
   (1)   Statele membre destinatare pun în aplicare următoarele măsuri de control:

               (a)

               la locul de destinație al mărfii, autoritatea competentă poate verifica, pe baza controalelor sanitare veterinare prin sondaj și nediscriminatorii, respectarea cerințelor de la articolul 3; cu această ocazie, ea poate efectua prelevarea de eșantioane.
               În plus, atunci când dispune de elemente informative care-i permit să bănuiască o infracțiune, autoritatea competentă a statului membru prin care se tranzitează sau a statului membru destinatar poate efectua controale și pe parcursul transportului mărfii pe teritoriile respective, inclusiv controale privind conformitatea mijloacelor de transport;

               (b)

               în cazul în care produsele menționate la articolul 1 și provenite dintr-un alt stat membru sunt destinate:

                           —

                           unei exploatații aflate sub răspunderea unui medic veterinar oficial, acesta trebuie să se asigure că exploatația respectivă nu admite aceste produse decât dacă, din punctul de vedere al marcajului și al documentelor însoțitoare, corespund cerințelor de la articolul 3 alineatul (1) sau, în cazul produselor menționate la anexa B, dacă sunt însoțite de documentul prevăzut de legislația țării de destinație;

                           —

                           unui intermediar autorizat care efectuează o împărțire a loturilor, unei întreprinderi comerciale cu sucursale multiple sau oricărei exploatații care nu se supune unui control permanent, aceștia au obligația să verifice existența marcajelor, a certificatului sau a documentelor menționate la prima liniuță înainte de a efectua vreo împărțire sau vreo comercializare și să semnaleze orice lipsă sau anomalie autorității competente;

                           —

                           altor destinatari, în special în caz de descărcare parțială pe parcursul transportului, lotul trebuie să fie însoțit, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1), de originalul certificatului menționat la prima liniuță.

                     Garanțiile care trebuie oferite de destinatarii menționați la a doua și a treia liniuță sunt determinate în cadrul unei convenții care va fi semnată împreună cu autoritatea competentă cu ocazia înregistrării prealabile prevăzute la alineatul (3). Autoritatea competentă verifică pe bază de controale prin sondaj respectarea acestor garanții.

         (2)   Fără a aduce atingere prevederilor articolului 4, în cazul în care nu au fost stabilite normele comunitare prevăzute de reglementarea comunitară, precum și în cazul prevăzut la articolul 14, statul membru destinatar poate solicita, respectând dispozițiile generale din tratat, aplicarea de către exploatația de origine a normelor în vigoare din reglementările naționale ale statului membru respectiv. Statul membru de origine verifică conformitatea produselor respective cu cerințele menționate.
   (3)   Operatorii cărora le sunt livrate produse provenite dintr-un alt stat membru sau care efectuează împărțirea completă a unui lot de astfel de produse:

               (a)

               se supun, la cererea autorității competente, unei înregistrări prealabile;

               (b)

               țin un registru în care sunt menționate aceste livrări;

               (c)

               sunt obligați, la cererea autorității competente, să semnaleze sosirea produselor provenind dintr-un alt stat membru în măsura necesară efectuării controalelor menționate la alineatul (1);

               (d)

               păstrează, pe o perioadă care va fi precizată de autoritatea competentă, dar timp de minimum șase luni, certificatele sanitare sau documentele menționate la articolul 3 pentru a le putea prezenta autorității competente, la cererea acesteia.

         (4)   Modalitățile de aplicare a prezentului articol sunt stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   (5)   Consiliul, pe baza unui raport al Comisiei conținând eventuale propuneri de modificare, va reexamina prezentul articol într-un interval de trei ani de la punerea în aplicare a prezentei directive.
   Articolul 6
   (1)   Cu ocazia controalelor efectuate în punctele prin care pot fi introduse pe teritoriul Comunității produse provenind dintr-o țară terță, puncte cum ar fi porturile, aeroporturile și punctele de frontieră cu țările terțe, statele membre se asigură că sunt luate măsurile următoare:

               (a)

               trebuie să se verifice documentele privind originea produselor;

               (b)

               în cazul în care provin din țări terțe, produsele importate sunt expediate sub control vamal către posturile de inspecție în vederea efectuării controalelor sanitare veterinare.
               Produsele menționate la anexa A nu pot fi vămuite decât dacă, în urma controalelor, se asigură conformitatea lor cu normele comunitare.
               Produsele menționate la anexa B sau cele care fac obiectul unor importuri facultative, conform articolului 3 alineatul (3), și care, după introducerea pe teritoriul Comunității, sunt destinate expedierii către un alt stat membru, trebuie:

                           —

                           să fie controlate din punct de vedere veterinar pentru a se stabili cu certitudine conformitatea lor cu reglementările statului membru destinatar;

                           —

                           sau, după simpla inspecție vizuală a concordanței dintre documente și produse, să fie expediate sub control vamal până la locul de destinație, unde vor fi efectuate controalele sanitare veterinare;

               (c)

               produsele de origine comunitară sunt supuse regulilor de control prevăzute la articolul 5.

         (2)   Cu toate acestea, începând cu 1 ianuarie 1993 și prin derogare de la alineatul (1), toate produsele transportate cu mijloace de transport care fac legătura între două puncte geografice ale Comunității în mod regulat și direct se vor supune regulilor de control prevăzute la articolul 5.
   Articolul 7
   (1)   În cazul în care la un control efectuat la punctul de destinație al transportului sau pe parcursul acestuia autoritățile competente ale unui stat membru:

               (a)

               constată prezența unor agenți care cauzează una dintre bolile menționate de Directiva 82/894/CEE (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 89/162/CEE a Comisiei (5), a unei zoonoze, a unei boli sau a oricărei cauze susceptibile de a constitui un pericol grav pentru animale sau pentru om sau constată că produsele provin dintr-o regiune contaminată de o boală epizootică, atunci respectivele autorități dispun, cu excepția aspectelor care depind de poliția sanitară, pentru produsele supuse vreunui tratament menționat la articolul 4 din Directiva 80/215/CEE (6), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/660/CEE (7), distrugerea lotului sau renunțarea la orice altă utilizare prevăzută de normele comunitare.
               Cheltuielile aferente distrugerii lotului vor fi suportate de expeditor sau de mandatarul acestuia.
               Autoritățile competente ale statului membru destinatar vor comunica de îndată prin telex autorităților competente ale celorlalte state membre, precum și Comisiei, constatările efectuate, hotărârile luate și motivele care stau la baza acestor hotărâri.
               Se vor putea aplica măsurile de protecție prevăzute la articolul 9.
               În plus, la cererea unui stat membru și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, Comisia va putea stabili orice măsură necesară realizării unei abordări concertate a statelor membre pentru a face față unor situații neprevăzute de normele comunitare;

               (b)

               constată că marfa nu corespunde condițiilor impuse de directivele comunitare sau dacă nu există decizii privind normele comunitare prevăzute de directivele sau normele naționale, atunci respectivele autorități pot lăsa la latitudinea expeditorului sau a mandatarului acestuia posibilitatea de a alege între:

                           —

                           distrugerea mărfurilor
                           sau

                           —

                           utilizarea lor în alte scopuri, inclusiv reexpedierea lor, autorizată de autoritatea competentă, în țara exploatației de origine.

                     Cu toate acestea, în cazul în care se constată nereguli în certificat sau în documente, se acordă expeditorului o perioadă pentru clarificarea acestora înainte de a se recurge la această ultimă posibilitate.

         (2)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, Comisia stabilește lista agenților sau bolilor menționate la alineatul (1), precum și modalitățile de aplicare a prevederilor prezentului articol.
   Articolul 8
   (1)   În cazurile prevăzute la articolul 7, autoritatea competentă a unui stat membru destinatar intră fără întârziere în legătură cu autoritățile competente ale statului membru expeditor. Acestea din urmă iau toate măsurile necesare și comunică autorității competente a statului membru destinatar natura controalelor efectuate, hotărârile luate, precum și motivația acestora.
   În cazul în care autoritatea competentă a statului membru destinatar consideră că aceste măsuri nu sunt suficiente, caută, împreună cu autoritatea competentă a statului membru respectiv, căile și modalitățile de rezolvare a situației, chiar printr-o deplasare la fața locului, dacă este nevoie.
   În cazul în care controalele prevăzute la articolul 7 permit constatarea unor deficiențe repetate, autoritatea competentă a statului membru destinatar informează Comisia și serviciile veterinare ale celorlalte state membre.
   La cererea statului membru destinatar sau din proprie inițiativă, Comisia, ținând cont de natura infracțiunilor constatate, poate:

               —

               să trimită la fața locului o misiune de inspecție;

               —

               să însărcineze un medic veterinar oficial, care va trebui acceptat de diversele părți implicate, cu verificarea faptelor în exploatația respectivă; numele acestuia trebuie să figureze pe o listă care va fi elaborată de Comisie la sugestia statelor membre;

               —

               să ceară autorității competente o intensificare a prelevărilor de eșantioane din producția exploatației respective.

         Comisia informează statele membre în legătură cu concluziile sale.
   Dacă aceste măsuri sunt luate pentru a face față unor deficiențe repetate din partea unei exploatații, Comisia îi va imputa respectivei exploatații cheltuielile făcute pentru aplicarea prevederilor de la liniuțele paragrafului anterior.
   În așteptarea concluziilor Comisiei, statul membru expeditor trebuie să intensifice, la cererea statului membru destinatar, controalele privind produsele provenite din exploatația respectivă și, în cazul unor motive grave legate de sănătatea animală sau publică, să suspende aprobarea.
   Statul membru destinatar poate să-și intensifice propriile controale privind produsele care provin din aceeași exploatație.
   La cererea unuia dintre cele două state membre implicate și în cazul în care avizul expertului confirmă deficiențele, Comisia trebuie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, să ia măsurile necesare care pot merge până la autorizarea statelor membre de a refuza provizoriu introducerea pe teritoriul lor a produselor provenite din exploatația respectivă. Aceste măsuri trebuie confirmate sau revăzute în cel mai scurt timp, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   Modalitățile generale de aplicare a prezentului articol sunt stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   (2)   Nu sunt afectate de prezenta directivă căile de atac prevăzute de legislația în vigoare în statele membre împotriva deciziilor autorităților competente.
   Deciziile luate de autoritatea competentă a statului membru destinatar și indicațiile legate de motivarea lor trebuie comunicate expeditorului sau mandatarului său, precum și autorității competente a statului membru expeditor.
   La cererea expeditorului sau a mandatarului, deciziile motivate sunt comunicate în scris, cu indicarea căilor de atac permise de legislația în vigoare în statul membru destinatar, precum și a formei și a intervalului de timp în care ele trebuie inițiate.
   Cu toate acestea, în caz de litigiu și fără a aduce atingere acestor căi de atac, în cazul în care cele două părți implicate sunt de acord, ele pot supune litigiul, în termen de maxim o lună de zile, aprecierii unui expert care figurează pe o listă de experți a Comunității. Lista se va stabili de către Comisie, iar cheltuielile legate de expertiză vor fi suportate de Comunitate.
   Expertul este însărcinat să emită un aviz în maxim șaptezeci și două de ore. Părțile se supun avizului expertului, în conformitate cu legislația veterinară comunitară.
   (3)   Cheltuielile aferente reexpedierii transportului, depozitării mărfurilor, utilizării în alte scopuri, precum și distrugerii lor sunt suportate de destinatar.
   CAPITOLUL III
   Dispoziții comune
   Articolul 9
   (1)   Fiecare stat membru semnalează de îndată celorlalte state membre și Comisiei atât apariția pe teritoriul său a bolilor prevăzute de Directiva 82/894/CEE, cât și apariția oricărei zoonoze, boli sau cauze care poate constitui un pericol grav pentru animale sau pentru sănătatea umană.
   Statul membru expeditor pune de îndată în aplicare măsurile de luptă sau de prevenire prevăzute de normele comunitare, în special stabilirea zonelor de protecție și stabilește orice altă măsură pe care o consideră necesară.
   Statul membru destinatar sau de tranzit care, cu ocazia unui control menționat la articolul 5, a constatat una dintre bolile sau cauzele menționate la primul paragraf poate lua, la nevoie, măsurile de prevenire prevăzute de normele comunitare.
   În așteptarea măsurilor care se iau în conformitate cu alineatul (4), statul membru destinatar poate lua măsuri conservatorii față de exploatația respectivă în cazul unor motive grave legate de protecția sănătății publice sau animale, și față de zona de protecție prevăzută de normele comunitare în cazul unei epizootii.
   Măsurile luate de statele membre vor fi comunicate fără întârziere Comisiei și celorlalte state membre.
   (2)   La cererea statului membru menționat la alineatul (1) primul paragraf sau la inițiativa Comisiei, unul sau mai mulți reprezentanți ai Comisiei se pot deplasa de îndată la fața locului pentru a examina, în colaborare cu celelalte autorități competente, măsurile luate și emit un aviz în legătură cu acestea.
   (3)   În cazul în care Comisia nu a fost informată asupra măsurilor luate sau consideră aceste măsuri insuficiente, ea poate, în colaborare cu statul membru respectiv și până la întrunirea Comitetului veterinar permanent, să ia măsuri conservatorii legate de produsele provenite din regiunea afectată de epizootie sau dintr-o anumită exploatație. Aceste măsuri vor fi prezentate în cel mai scurt timp Comitetului veterinar permanent pentru a fi confirmate, modificate sau infirmate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   (4)   În toate cazurile, Comisia va examina situația în cel mai scurt timp, în cadrul Comitetului sanitar veterinar permanent. Ea va stabili, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, măsurile necesare pentru produsele menționate la articolul 1 și, dacă este nevoie, pentru produsele originare sau derivate din acestea. Comisia urmărește evoluția situației și în funcție de această evoluție, în conformitate cu aceeași procedură, modifică sau abrogă deciziile luate.
   (5)   Modalitățile de aplicare a prezentului articol, în special lista zoonozelor sau cauzelor susceptibile de a constitui un pericol grav pentru sănătatea umană, se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   Articolul 10
   Fiecare stat membru și Comisia desemnează serviciul sau serviciile competente în materie de controale veterinare care efectuează aceste controale și asigură colaborarea cu serviciile de control ale celorlalte state membre.
   Articolul 11
   Statele membre iau măsuri astfel încât agenții serviciilor lor veterinare, la nevoie în colaborare cu agenții altor servicii abilitate în acest sens, să poată:

               —

               să efectueze inspecții ale stațiilor de producție, birourilor, laboratoarelor, instalațiilor, mijloacelor de transport, dotărilor și materialelor, produselor de întreținere și curățare, procedeelor folosite pentru producerea sau prelucrarea produselor, precum și pentru marcarea, etichetarea și prezentarea acestora;

               —

               să efectueze controale în legătură cu respectarea de către personal a cerințelor prevăzute de textele menționate la anexa A;

               —

               să preleveze eșantioane din produsele deținute în vederea stocării sau comercializării, precum și din cele puse în circulație sau transportate;

               —

               să examineze materialul documentar sau informatic util controalelor care rezultă din aplicarea măsurilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1).

         În acest scop, agenții trebuie să obțină din partea exploatațiilor controlate colaborarea necesară pentru a-și exercita atribuțiile.
   Articolul 12
   (1)   Se elimină alineatul (3) al articolului 8 și articolele 10 și 11 din Directiva 64/433/CEE (8), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE (9).
   (2)   Se elimină alineatele (3) și (4) ale articolului 5, precum și articolele 9, 10 și 11 din Directiva 71/118/CEE (10), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE.
   (3)   În Directiva 72/461/CEE (11), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/489/CEE (12):

               (i)

               se elimină alineatele (2), (3), (4) și (5) ale articolului 5, precum și articolele 6 și 8;

               (ii)

               la articolul 8a, trimiterile la articolul 8 se înlocuiesc cu trimiterea la articolul 9 din Directiva 89/662/CEE.

         (4)   Se elimină alineatul (3) al articolului 7 și articolele 12 și 16 din Directiva 77/99/CEE (13), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/227/CEE (14).
   (5)   În Directiva 80/215/CEE:

               (i)

               se elimină alineatele (2), (3), (4) și (5) ale articolului 5, precum și articolele 6 și 7;

               (ii)

               la articolul 7a, trimiterile la articolul 7 se înlocuiesc cu trimiterea la articolul 9 din Directiva 89/662/CEE.

         (6)   Se elimină alineatele (3) și (4) ale articolului 5, precum și articolele 7, 8 și 12 din Directiva 85/397/CEE (15), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (16).
   (7)   Se elimină alineatele (1) și (3) ale articolului 10 din Directiva 88/657/CEE.
   (8)   Se elimină articolele 8 și 9 din Directiva 89/437/CEE (17).
   (9)   La anexa B din Directiva 72/462/CEE (18) se adăugă mențiunea următoare la certificat:
   „Numele și adresa primului destinatar”.
   Articolul 13
   (1)   La Directivele 64/433/CEE și 71/118/CEE se adăugă următorul articol:

      „Articolul 19
      Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE (19) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se vor aplica în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le va efectua statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care vor trebui puse în aplicare.

   (2)   La Directivele 72/461/CEE și 80/215/CEE se adăugă următorul articol:

      „Articolul 15
      Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE (20) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

   (3)   La Directiva 77/99/CEE se adăugă următorul articol:

      „Articolul 24
      Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE (21) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

   (4)   La Directivele 85/397/CEE și 88/657/CEE se adăugă următorul articol:

      „Articolul 18
      Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE (22) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

   (5)   La Directiva 88/437/CEE se adăugă următorul articol:

      „Articolul 17
      Normele prevăzute de Directiva 89/662/CEE (23) privind controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare, în vederea realizării pieței interne, se aplică în special în ceea ce privește controalele la sursă, organizarea și consecințele controalelor pe care le efectuează statul membru destinatar, precum și măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

   Articolul 14
   În așteptarea unor norme comunitare, până la data de 31 decembrie 1992, schimburile de produse prevăzute la anexa B sunt supuse normelor de control prevăzute de prezenta directivă, în special celor prevăzute la articolul 5 alineatul (2).
   Statele membre comunică, înainte de data prevăzută la articolul 19, condițiile și modalitățile care se aplică în prezent la schimburile de produse menționate la primul paragraf.
   Consiliul, hotărând în conformitate cu propunerea Comisiei, stabilește, înainte de 31 decembrie 1991, regimul definitiv care se aplică la schimburile de produse menționate la anexa B.
   Articolul 15
   La articolul 9 din Directiva 64/432/CEE (24) se inserează următorul punct:

               „2a.

               La cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei, unul sau mai mulți reprezentanți ai acesteia se pot deplasa imediat la fața locului pentru a examina, împreună cu autoritățile competente, măsurile luate și emit un aviz asupra acestora.”

         Articolul 16
   (1)   Statele membre înaintează Comisiei, cel târziu cu trei luni înainte de data prevăzută la articolul 19 alineatul (1), un program care va preciza măsurile naționale pe care le vor pune în aplicare pentru realizarea obiectivelor prevăzute prin prezenta directivă, în special frecvența controalelor.
   (2)   Comisia examinează programele înaintate de statele membre în conformitate cu alineatul (1).
   (3)   În fiecare an, începând cu 1991, Comisia va adresa statelor membre o recomandare privind un program de controale pentru anul următor. Comitetul veterinar permanent va exprima, în prealabil, un aviz în legătură cu recomandarea respectivă. Aceasta va putea fi adaptată ulterior.
   Articolul 17
   (1)   În cazurile în care se face trimitere la procedura prevăzută de prezentul articol, Comitetul veterinar permanent, înființat prin Decizia 68/361/CEE (25) și numit în continuare „comitet”, va fi sesizat fără întârziere de președintele său, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei va supune comitetului un proiect de măsuri pentru viitor. Comitetul își dă avizul în legătură cu acest proiect în termen de două zile. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru adoptarea deciziilor pe care Consiliul trebuie să le ia la propunerea Comisiei. Cu ocazia votărilor în cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt determinate în conformitate cu dispozițiile articolului citat anterior. Președintele nu participă la vot.
   (3)   Comisia adoptă măsurile preconizate atunci când acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului.
   (4)   În cazul în care măsurile avute în vedere nu sunt în conformitate cu avizul comitetului sau în lipsa unui aviz, Comisia înaintează fără întârziere Consiliului o propunere în legătură cu măsurile preconizate.
   Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
   În cazul în care, la expirarea perioadei de 15 zile de la data la care a fost sesizat Consiliul nu a luat o hotărâre, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor respective.
   Articolul 18
   (1)   În cazurile în care se face trimitere la procedura prevăzută de prezentul articol, Comitetul veterinar permanent, instituit prin Decizia 68/361/CEE și numit în continuare „comitet” va fi sesizat fără întârziere de președintele său, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei înaintează comitetului un proiect de măsuri pentru viitor. Comitetul își exprimă avizul în legătură cu acest proiect într-o perioadă pe care președintele o poate stabili în funcție de urgența problemei respective. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru adoptarea deciziilor pe care Consiliul trebuie să le ia la propunerea Comisiei. Cu ocazia votului în cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt determinate în conformitate cu dispozițiile articolului citat anterior. Președintele nu participă la vot.
   (3)   Comisia adoptă măsurile preconizate atunci când acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului.
   (4)   În cazul în care măsurile preconizate nu sunt în conformitate cu avizul comitetului sau în lipsa unui aviz, Comisia înaintează fără întârziere Consiliului o propunere în legătură cu măsurile preconizate.
   Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
   În cazul în care, în termen de trei luni de la data la care a fost sesizat, Consiliul nu adoptă măsurile propuse, acestea vor fi adoptate de Comisie, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor respective.
   CAPITOLUL IV
   Dispoziții tranzitorii și finale
   Articolul 19
   (1)   Înainte de 31 decembrie 1990, Consiliul hotărăște cu majoritate calificată în legătură cu propunerea Comisiei referitoare la controalele veterinare în cadrul schimburilor intracomunitare de animale vii.
   Înainte de data prevăzută la primul paragraf, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, stabilește regulile și principiile generale care se aplică în cadrul controalelor care se vor efectua în țările terțe și al controalelor importurilor de produse menționate de prezenta directivă provenite din aceste țări. De asemenea, punctele de control la frontierele externe, precum și cerințele la care acestea vor trebui să se conformeze vor fi stabilite înaintea acestei date.
   (2)   Înainte de 31 decembrie 1992, Consiliul va reexamina dispozițiile prezentei directive pe baza unui raport al Comisiei asupra experienței dobândite, însoțit de eventuale propuneri în legătură cu care se va pronunța cu majoritate calificată.
   Articolul 20
   Până la 31 decembrie 1992, pentru a permite o punere în aplicare progresivă a regimului de control prevăzut de prezenta directivă, statele membre vor putea, prin derogare de la articolul 5 alineatul (1):

               —

               să mențină controlul documentelor în timpul transportului în ceea ce privește carnea și produsele derivate din carne pentru a asigura respectarea cerințelor specifice prevăzute de legislația comunitară în cazul febrei aftoase și a pestei porcine;

               —

               să efectueze un control al documentelor în timpul transportului în ceea ce privește produsele importate din țări terțe de către statele membre.

         Articolul 21
   Până la 1 octombrie 1992, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, stabilește regimul aplicabil la expirarea dispozițiilor tranzitorii prevăzute la articolul 20.
   Articolul 22
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive începând cu o dată care va fi stabilită prin decizia ce se va adopta înainte de 31 decembrie 1990, în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf, dar până la 31 decembrie 1991.
   Cu toate acestea, Republica Elenă dispune de o perioadă suplimentară de un an pentru a se conforma acestor dispoziții.
   Articolul 23
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 11 decembrie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         H. NALLET

      (1)  JO C 225, 31.8.1988, p. 4.

      (2)  JO C 326, 19.12.1988, p. 28.

      (3)  JO L 56, 6.3.1989, p. 7.

      (4)  JO L 378, 31.12.1982, p. 58.

      (5)  JO L 61, 4.3.1989, p. 48.

      (6)  JO L 47, 21.2.1980, p. 4.

      (7)  JO L 382, 31.12.1985, p. 35.

      (8)  JO 121, 29.7.1964, p. 2012/64.

      (9)  JO L 382, 31.12.1988, p. 3.

      (10)  JO L 55, 8.3.1971, p. 23.

      (11)  JO L 302, 31.12.1972, p. 24.

      (12)  JO L 280, 3.10.1987, p. 28.

      (13)  JO L 26, 31.1.1977, p. 85.

      (14)  JO L 93, 6.4.1989, p. 25.

      (15)  JO L 226, 24.8.1985, p. 13.

      (16)  JO L 362, 31.12.1985, p. 8.

      (17)  JO L 212, 22.7.1989, p. 87.

      (18)  JO L 302, 31.12.1972, p. 28.

      (19)  JO L 395, 30.12.1989, p. 13.”

      (20)  JO L 395, 30.12.1989, p. 13.”

      (21)  JO L 395, 30.12.1989, p. 13.”

      (22)  JO L 395, 30.12.1989, p. 13.”

      (23)  JO L 395, 30.12.1989, p. 13.”

      (24)  JO 121, 29.7.1977/64.

      (25)  JO L 255, 18.10.1968, p. 23.
   ANEXA A
   Legislația veterinară

               —

               Directiva 64/433/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de sănătate care afectează schimburilor intracomunitare de cărnuri proaspete (JO 121, 29.7.1964, p. 2012/64), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE (JO L 382, 31.12.1988, p. 3).

               —

               Directiva 71/118/CEE a Consiliului din 15 februarie 1971 privind problemele de sănătate care afectează schimburile de cărnuri proaspete de pasăre (JO L 55, 8.3.1971, p. 23), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/657/CEE (JO L 382, 31.12.1988, p. 3).

               —

               Directiva 72/461/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1972 privind problemele de inspectie veterinară în materie de schimburi comerciale intracomunitare de cărnuri proaspete (JO L 302, 31.12.1972, p. 24), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/489/CEE (JO L 280, 3.10.1987, p. 28).

               —

               Directiva 77/99/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1976 privind problemele de sanatate care afectezaza schimburile intracomunitare cu preparate din carne (JO L 26, 31.1.1977, p. 85), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/227/CEE (JO L 93, 6.4.1989, p. 25).

               —

               Directiva 80/215/CEE a Consiliului din 22 ianuarie 1980 privind problemele de inspecție veterinară în cadrul schimburilor intracomunitare cu preparate din carne (JO L 47, 21.2.1980, p. 4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/660/CEE (JO L 382, 31.12.1988, p. 35).

               —

               Directiva 85/397/CEE a Consiliului din 5 august 1985 privind problemele de sănătate și de inspectie veterinară în cadrul schimburilor intracomunitare de lapte tratat termic (JO L 226, 24.8.1985, p. 13), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (JO L 362, 31.12.1985, p. 8).

               —

               Directiva 88/657/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1988 privind stabilirea cerințelor referitoare la producția și schimburile de carne tocată, de bucăți de carne cântărind sub 100 grame și preparate din carne (JO L 382, 31.12.1988, p. 3) (1).

               —

               Directiva 89/437/CEE a Consiliului din 20 iunie 1989 privind problemele de natură igienică și sanitară legate de producerea și comercializarea ovoproduselor (JO L 212, 22.7.1989, p. 87) (1).

      (1)  Cu începere de la 1 ianuarie 1992.
   ANEXA B
   Produse care nu fac obiectul armonizării comunitare, dar care, în cazul schimburilor, urmează să fie supuse controalelor prevăzute de prezenta directivă
   Produse de origine animală care fac obiectul anexei II din tratat:

               —

               carne de iepure și de vânat;

               —

               lapte crud și produse lactate;

               —

               produse de acvacultură destinate consumului uman;

               —

               produse derivate din pește destinate consumului uman;

               —

               moluște bivalve vii destinate consumului uman;

               —

               produse derivate din carne de iepure și de vânat;

               —

               sânge;

               —

               grăsimi animale topite, jumări și produse obținute în urma topirii;

               —

               miere;

               —

               melci comestibili;

               —

               pui de baltă destinați consumului uman.


title: Directiva 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității

text:
               05/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               91

         31998L0049

               L 209/46

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/49/CE A CONSILIULUI

   din 29 iunie 1998
   privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 51 și 235 ale acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),

               (1)

               întrucât una dintre libertățile fundamentale ale Comunității este libera circulație a persoanelor; întrucât tratatul prevede că, hotărând în unanimitate, Consiliul trebuie să adopte măsuri în domeniul protecției sociale care sunt necesare pentru a asigura libera circulație a lucrătorilor;

               (2)

               întrucât protecția socială a lucrătorilor este garantată prin regimurile legale de protecție socială, completate de regimuri de securitate socială suplimentare;

               (3)

               întrucât legislația deja adoptată de Consiliu cu privire la protecția drepturilor de securitate socială ale lucrătorilor care se deplasează în cadrul Comunității și a membrilor familiilor lor, și anume Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (4) și Regulamentul nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a procedurilor pentru aplicarea Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (5), privește numai regimurile legale de pensie; întrucât sistemul de coordonare prevăzut de regulamentele menționate nu se aplică și pentru regimurile suplimentare de pensie, cu excepția acelor regimuri care sunt incluse în termenul de „legislație”, definit la articolul 1 litera (j) primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71, sau cu privire la care un stat membru dă o declarație conform articolului menționat;

               (4)

               întrucât Consiliul are deplină putere de decizie în ceea ce privește alegerea celor mai potrivite măsuri pentru îndeplinirea obiectivului prevăzut la articolul 51 din tratat; întrucât sistemul de coordonare prevăzut de regulamentele (CEE) nr. 1408/71 și (CEE) nr. 574/72 și, în special, reglementările privind agregarea nu sunt corespunzătoare pentru regimurile suplimentare de pensii, cu excepția acelor regimuri care sunt incluse în termenul de „legislație” definit la articolul 1 litera (j) primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 sau cu privire la care un stat membru dă o declarație conform articolului menționat, și astfel ar trebui să facă obiectul unor prevederi speciale, dintre care prezenta directivă este cea dintâi, cu scopul de a ține seama și de natura lor specifică, și de caracteristicile sau diversitatea unor astfel de regimuri de pensii în și între statele membre;

               (5)

               întrucât nici o pensie sau indemnizație nu trebuie supusă nici prevederilor prezentei directive și nici celor ale Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și ale Regulamentului (CEE) nr. 574/72 și, ca urmare, nici un regim de pensii suplimentare care intră în domeniul de aplicare a regulamentelor respective, datorită faptului că un stat membru a făcut o declarație în acest scop în conformitate cu articolul 1 litera (j) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului, nu poate fi reglementat de prezenta directivă;

               (6)

               întrucât, în Recomandarea sa 92/442/CEE din 27 iulie 1992 privind convergența politicilor și a obiectivelor de protecție socială (6), Consiliul a recomandat ca statele membre „să promoveze, atunci când este necesar, modificarea condițiilor care reglementează dobândirea pensiilor și, în special, a drepturilor la pensie suplimentară, cu privire la eliminarea obstacolelor în calea mobilității salariaților”;

               (7)

               întrucât se poate aduce o contribuție la realizarea acestui obiectiv dacă lucrătorilor care se deplasează sau celor al căror loc de muncă se deplasează dintr-un stat membru în altul li se poate garanta, în ceea ce privește protecția drepturilor la pensie suplimentară, tratament egal cu cel al lucrătorilor care rămân sau al căror loc de muncă se schimbă, dar rămâne în același stat membru;

               (8)

               întrucât libera circulație a persoanelor, care este unul din drepturile de bază înscrise în tratat, nu se limitează la lucrătorii salariați, ci se extinde și asupra lucrătorilor care desfășoară activități independente;

               (9)

               întrucât tratatul nu conferă alte competențe decât cele dintre articolul 235 în scopul adoptării de măsuri adecvate în domeniul protecției sociale pentru persoanele care desfășoară activități independente;

               (10)

               întrucât, în scopul de a face posibilă exercitarea efectivă a dreptului de liberă circulație, lucrătorii și celelalte persoane îndreptățite ar trebui să aibă garanții sigure în ceea ce privește tratamentul egal vizând păstrarea drepturilor lor de pensionare stabilite, care derivă din regimurile de pensie suplimentară;

               (11)

               întrucât statele membre ar trebui să ia măsurile necesare spre a se asigura că beneficiile ce decurg din regimurile de pensie suplimentară sunt plătite membrilor și foștilor membri, precum și altor persoane îndreptățite conform acestor regimuri în toate statele membre, în condițiile în care toate restricțiile referitoare la libera circulație a plăților și capitalului sunt interzise conform articolului 73b din tratat;

               (12)

               întrucât, în scopul de a facilita exercitarea dreptului la liberă circulație, reglementările naționale ar trebui, acolo unde este necesar, să fie adaptate pentru a permite continuarea contribuției la regimul de pensii suplimentare stabilit într-un stat membru de către sau pentru lucrătorii care se deplasează dintr-un stat membru în altul, în conformitate cu titlul II din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71;

               (13)

               întrucât, în această privință, tratatul cere nu numai abolirea oricărei discriminări bazate pe cetățenie între lucrătorii din statele membre, ci și eliminarea oricărei măsuri naționale care ar putea să împiedice sau să facă mai puțin atractivă pentru respectivii lucrători exercitarea libertăților fundamentale garantate prin tratat, așa cum au fost acestea interpretate de Curtea de Justiție a Comunităților Europene, prin hotărâri succesive;

               (14)

               întrucât lucrătorii care își exercită dreptul la liberă circulație ar trebui să fie în mod adecvat informați de către angajatori, administratori sau alte persoane răspunzătoare de administrarea regimurilor de pensie suplimentară în special cu privire la opțiunile și alternativele pe care le au la dispoziție;

               (15)

               întrucât prezenta directivă nu aduce atingere legislațiilor statelor membre cu privire la acțiunile colective de apărare a intereselor profesionale;

               (16)

               întrucât, dată fiind diversitatea regimurilor suplimentare de securitate socială, Comunitatea ar trebui să stabilească un cadru general unic de obiective și, în consecință, o directivă reprezintă instrumentul juridic potrivit;

               (17)

               întrucât, în conformitate cu principiile subsidiarității și proporționalității, definite la articolul 3b din tratat, obiectivele prezentei directive nu pot fi pe deplin realizate de către statele membre și ar putea fi, în consecință, mai bine îndeplinite la nivelul Comunității; întrucât prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   OBIECTIVUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE
   Articolul 1
   Scopul prezentei directive este acela de a proteja drepturile membrilor regimurilor de pensie suplimentară care se deplasează dintr-un stat membru în altul, contribuind astfel la eliminarea obstacolelor în calea liberei circulații a lucrătorilor salariați și a lucrătorilor care desfășoară activități independente în cadrul Comunității. O asemenea protecție se referă la dreptul la pensie atât în cadrul regimurilor facultative de pensie suplimentară, cât și al celor obligatorii, cu excepția celor reglementate de Regulamentul (CEE) nr. 1408/71.
   Articolul 2
   Prezenta directivă se aplică membrilor regimurilor de pensie suplimentară și altor persoane îndreptățite conform regimurilor respective, care au dobândit sau sunt pe cale să dobândească drepturi în unul sau mai multe state membre.
   CAPITOLUL II
   DEFINIȚII
   Articolul 3
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „pensie suplimentară” reprezintă pensiile de vârstă și, dacă regulile regimurilor de pensie suplimentară stabilite în conformitate cu legislația și practica națională prevăd acest lucru, indemnizațiile de invaliditate și de urmaș, care ar trebui să suplimenteze sau să le înlocuiască pe cele echivalente din regimurile legale de securitate socială;

               (b)

               „regim de pensie suplimentară” reprezintă orice regim de pensii stabilite după criteriul profesional în conformitate cu legislația și practica națională, cum ar fi contractele de asigurare de grup sau schemele de repartiție convenite de către unul sau mai multe ramuri sau sectoare, regimuri finanțate prin capitalizare sau promisiuni de pensii sprijinite prin înscrierea unor provizioane sau orice alt aranjament, colectiv sau similar, care poate să asigure o pensie suplimentară lucrătorilor salariați sau lucrătorilor care desfășoară activități independente;

               (c)

               „drepturi la pensie” reprezintă orice beneficii la care membrii acestor regimuri sau alte persoane îndreptățite au dreptul, conform regulilor specifice regimurilor de pensie suplimentară și, acolo unde este cazul, conform legislației naționale;

               (d)

               „drepturi de pensie dobândite” reprezintă orice îndreptățire la beneficii obținute după îndeplinirea condițiilor cerute de regulile specifice regimurilor de pensie suplimentară și, acolo unde este cazul, de legislația națională;

               (e)

               „lucrător detașat” reprezintă acea persoană care este trimisă la lucru în alt stat membru și care, în condițiile titlului II din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71, continuă să facă obiectul legislației din statul membru de origine, iar termenul „detașare” se interpretează în consecință;

               (f)

               „contribuție” reprezintă orice plată efectuată sau considerată a fi fost efectuată într-un regim de pensie suplimentară.

         CAPITOLUL III
   MĂSURI PENTRU PROTECȚIA DREPTULUI LA PENSIE SUPLIMENTARĂ AL LUCRĂTORILOR CARE SE DEPLASEAZĂ ÎN CADRUL COMUNITĂȚII
   Articolul 4
   Tratamentul egal în ceea ce privește păstrarea drepturilor la pensie
   Statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura păstrarea drepturilor la pensie dobândite de către membrii unui regim de pensie suplimentară pentru care nu se mai plătesc contribuții în regimul respectiv ca urmare a deplasării lor dintr-un stat membru în altul, în aceeași măsură ca și pentru membrii ale căror contribuții nu mai sunt plătite, dar care rămân în același stat membru. Prezentul articol se aplică, de asemenea, altor persoane îndreptățite, conform regulilor regimului de pensie suplimentară respectiv.
   Articolul 5
   Plățile peste graniță
   Statele membre trebuie să se asigure că, în privința membrilor unui regim de pensie suplimentară, ca și a altor persoane îndreptățite în cadrul unor asemenea regimuri, regimurile de pensie suplimentară efectuează plata în alte state membre, sumă netă, fără taxe și alte speze care ar putea fi aplicate, a tuturor beneficiilor datorate în cadrul acestor regimuri.
   Articolul 6
   Contribuții la regimurile de pensie suplimentară din partea sau în numele lucrătorilor detașați
   (1)   Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a permite continuarea contribuțiilor la regimurile de pensie suplimentară stabilite într-un stat membru, din partea sau în numele unui lucrător detașat care este membru al unui astfel de regim, pe perioada detașării într-un alt stat membru.
   (2)   Dacă, în conformitate cu alineatul (1), contribuțiile continuă să fie plătite într-un regim de pensie suplimentară stabilit într-un stat membru, lucrătorul detașat și, unde este cazul, angajatorul său sunt scutiți de obligația de a contribui la un regim de pensie suplimentară într-un stat membru.
   Articolul 7
   Informații pentru membrii regimurilor
   Statele membre trebuie să ia măsuri pentru a se asigura că angajatorii, administratorii sau alte persoane răspunzătoare de administrarea regimurilor de pensie suplimentară furnizează informații adecvate membrilor regimurilor, atunci când aceștia din urmă se deplasează în alt stat membru, cu privire la drepturile lor la pensie și la opțiunile pe care le au în cadrul regimului respectiv. Aceste informații trebuie să corespundă cel puțin informațiilor furnizate membrilor regimului care încetează să mai contribuie, dar care rămân în statul membru respectiv.
   CAPITOLUL IV
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 8
   Statele membre se asigură că prevederile articolului 6 se aplică numai acelor transferuri de lucrători care încep pe data de 25 iulie 2001 sau după această dată.
   Articolul 9
   Statele membre trebuie să introducă în ordinea lor juridică internă acele măsuri care sunt necesare pentru a permite tuturor persoanelor care se consideră lezate prin neaplicarea prevederilor prezentei directive să-și poată valorifica drepturile pe cale judecătorească, după recurgerea eventuală la alte autorități competente.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare, în conformitate cu prezenta directivă, în termen de cel mult 36 de luni de la data intrării sale în vigoare, sau se asigură, cel târziu până la acea dată, că partenerii sociali au introdus prevederile necesare prin acord. Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a putea garanta, în orice moment, rezultatele impuse prin prezenta directivă. Acestea trebuie să informeze imediat Comisia în această privință.
   În momentul adoptării de către statele membre, aceste prevederi trebuie să cuprindă o trimitere la prezenta directivă sau să fie însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Metodele prin care se face o astfel de referire sunt hotărâte de către statele membre.
   Acestea informează Comisia cu privire la autoritățile naționale care trebuie să fie contactate în legătură cu aplicarea prezentei directive.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre, cel târziu până la data de 25 ianuarie 2002, dispozițiile de drept intern pe care le adoptă în domeniile reglementate de prezenta directivă.
   (3)   Pe baza informațiilor furnizate de către statele membre, Comisia înaintează un raport Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social, în termen de șase ani de la data intrării în vigoare a prezentei directive.
   Raportul se ocupă de aplicarea prezentei directive și trebuie să propună, acolo unde este cazul, orice modificări care se dovedesc necesare.
   Articolul 11
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 12
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 29 iunie 1998.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. COOK

      (1)  JO C 5, 9.1.1998, p. 1.

      (2)  JO C 152, 18.5.1998.

      (3)  JO C 157, 25.5.1998, p. 26.

      (4)  JO L 149, 5.7.1971, p. 2. Regulament modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1223/98 (JO L 168, 13.6.1998, p. 1).

      (5)  JO L 74, 27.3.1972, p. 1. Regulament modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1223/98 (JO L 168, 13.6.1998, p. 1).

      (6)  JO L 245, 26.8.1992, p. 49.