title: Directiva 2007/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă

text:
               14.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 184/17

      DIRECTIVA 2007/36/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 11 iulie 2007
   privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 44 și 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               În comunicarea sa către Consiliu și Parlamentul European din 21 mai 2003, intitulată „Modernizarea dreptului societăților comerciale și consolidarea guvernării corporative în Uniunea Europeană – Un plan pentru a avansa”, Comisia a arătat că ar trebui luate noi inițiative adaptate în vederea consolidării drepturilor acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă și că problemele legate de votul transfrontalier ar trebui soluționate urgent.

               (2)

               În rezoluția sa din 21 aprilie 2004 (3), Parlamentul European și-a exprimat sprijinul pentru intenția Comisiei de a consolida drepturile acționarilor, în special prin lărgirea cadrului legal în ceea ce privește transparența, dreptul de vot prin reprezentare, posibilitatea de a participa la adunările generale prin mijloace electronice și garantarea posibilității de a exercita drepturile transfrontaliere de vot.

               (3)

               Titularii de acțiuni cu drept de vot ar trebui să-și poată exercita drepturile, având în vedere faptul că acestea sunt cuprinse în prețul care trebuie plătit la achiziționarea acțiunilor. În plus, controlul efectiv exercitat de către acționari este o cerință prealabilă pentru buna guvernare corporativă și, prin urmare, ar trebui facilitat și încurajat. Este deci necesar să se adopte în acest scop măsuri de apropiere a legislațiilor statelor membre. Obstacolele care împiedică acționarii să voteze, cum ar fi condiționarea exercitării dreptului de vot de blocarea acțiunilor pe o anumită perioadă de timp înainte de adunarea generală, ar trebui îndepărtate. Cu toate acestea, prezenta directivă nu aduce atingere legislației comunitare existente privind titlurile emise de organismele de plasament colectiv sau părțile achiziționate sau cedate în cadrul acestor organisme.

               (4)

               Legislația comunitară în vigoare nu este suficientă pentru realizarea acestui obiectiv. Directiva 2001/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 mai 2001 privind admiterea valorilor mobiliare la cota oficială a unei burse de valori și informațiile care trebuie publicate cu privire la aceste valori mobiliare (4) vizează îndeosebi informațiile pe care emitenții trebuie să le divulge pieței și deci nu se referă la aspecte privitoare la procedura de vot aplicabilă acționarilor. În plus, Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată (5) impune emitenților o obligație de a pune la dispoziție anumite informații și documente relevante pentru adunările generale, dar astfel de informații și documente sunt puse la dispoziție doar în statul membru de origine al emitentului. Prin urmare, ar trebui să fie introduse anumite norme minime pentru protecția investitorilor și promovarea exercitării facile și eficiente a drepturilor acționarilor aferente acțiunilor cu drept de vot. În ceea ce privește celelalte drepturi, altele decât dreptul de vot, statele membre sunt libere să extindă aplicarea acestor norme minime la acțiunile fără drept de vot, în măsura în care acestea din urmă nu sunt deja reglementate de astfel de norme.

               (5)

               O proporție importantă a acțiunilor societăților comerciale cotate la bursă este deținută de acționari care nu au reședința în statul membru în care societatea comercială își are sediul social. Acționarii nerezidenți ar trebui să-și poată exercita drepturile în raport cu adunarea generală la fel de ușor ca și acționarii care își au reședința în statul membru în care societatea comercială își are sediul social. Aceasta presupune eliminarea obstacolelor care împiedică accesul acționarilor nerezidenți la informațiile care prezintă relevanță pentru adunarea generală și exercitarea dreptului de vot fără participare fizică la adunarea generală. De eliminarea acestor obstacole ar trebui să beneficieze și acționarii rezidenți care nu participă sau nu pot participa la adunarea generală.

               (6)

               Acționarii ar trebui să-și poată exprima voturile în cunoștință de cauză, în cadrul adunării generale sau înainte de aceasta, indiferent de locul lor de reședință. Toți acționarii ar trebui să dispună de timp suficient pentru a analiza documentele care urmează să fie prezentate în cadrul adunării generale și pentru a decide asupra votului pe care-l vor exprima pentru acțiunile pe care le dețin. În acest scop, ar trebui ca adunarea generală să fie convocată în timp util, iar acționarilor ar trebui să li se furnizeze informații complete asupra punctelor care urmează să fie prezentate adunării generale. Ar trebui exploatate posibilitățile oferite de tehnologiile moderne pentru a oferi acces imediat la informații. Prezenta directivă pornește de la prezumția că toate societățile comerciale cotate la bursă au deja o pagină de internet.

               (7)

               În principiu, acționarii ar trebui să aibă posibilitatea de a include puncte pe ordinea de zi a adunării generale și să facă propuneri de hotărâri cu privire la punctele de pe ordinea de zi. Fără a aduce atingere diverselor termene și modalități folosite actual în întreaga Comunitate, exercitarea acestor drepturi ar trebui să fie condiționată de două reguli de bază și anume că eventualele praguri stabilite în vederea exercitării drepturilor respective nu ar trebui să depășească 5 % din capitalul social al societății comerciale, iar toți acționarii ar trebui să obțină, în orice caz, versiunea finală a ordinei de zi cu suficient timp înainte pentru a se putea pregăti pentru discuții și pentru votarea fiecărui punct de pe ordinea de zi.

               (8)

               În principiu, fiecare acționar ar trebui să aibă posibilitatea de a pune întrebări și de a obține răspunsuri legate de punctele de pe ordinea de zi a adunării generale, în timp ce normele privind momentul și modalitatea în care aceste întrebări sunt puse și în care se dau răspunsurile corespunzătoare ar trebui să fie determinate de statele membre.

               (9)

               Societățile comerciale nu ar trebui să întâmpine obstacole juridice pentru a propune acționarilor săi modalități de participare electronică la adunarea generală. Votul fără prezența fizică la adunarea generală, prin corespondență sau prin mijloace electronice, nu ar trebui să fie supus altor constrângeri decât cele necesare pentru verificarea identității și a securității comunicațiilor electronice. Totuși, acest lucru nu ar trebui să împiedice statele membre să adopte norme care să vizeze garantarea faptului că rezultatele votului reflectă în toate cazurile voința acționarilor, inclusiv norme care să reglementeze situațiile în care intervin elemente noi, sau în care acestea devin cunoscute după ce acționarul și-a exprimat votul prin corespondență sau prin mijloace electronice.

               (10)

               O bună guvernare corporativă implică o procedură de vot prin reprezentare, suplă și eficientă. Limitările și constrângerile existente care îngreunează votul prin reprezentare și care îl fac costisitor ar trebui deci eliminate. Totuși, o bună guvernare corporativă implică de asemenea instituirea unor mecanisme de protecție adecvate împotriva posibilelor abuzuri ale votului prin reprezentant. Reprezentantul ar trebui deci obligat să respecte toate eventualele instrucțiuni primite de la acționar, iar statele membre ar trebui să poată institui măsuri adecvate în vederea garantării faptului că reprezentantul nu urmărește alte interese decât cele ale acționarului, indiferent de motivul care a dus la un conflict de interese. Măsurile luate împotriva eventualelor abuzuri pot consta în special în regimuri pe care statele membre le pot adopta pentru a reglementa activitatea persoanelor care se angajează în mod activ în colectarea de procuri sau care au colectat în fapt un număr semnificativ de procuri care depășesc cifra stabilită, în special pentru a garanta un grad adecvat de fiabilitate și de transparență. În conformitate cu prezenta directivă, acționarii dispun fără restricții de dreptul de a mandata asemenea persoane să participe și să voteze în numele lor în cadrul adunării generale. Totuși, prezenta directivă nu aduce atingere niciunei norme sau sancțiuni pe care statele membre pot să le impună acestor persoane în cazul în care exercitarea votului a avut loc prin folosirea frauduloasă a procurilor colectate. În plus, prezenta directivă nu impune societăților comerciale nicio obligație de a verifica dacă reprezentanții votează în conformitate cu instrucțiunile acționarilor mandanți.

               (11)

               În cazul în care sunt implicați intermediari financiari, eficiența procesului de exercitare a votului în conformitate cu instrucțiunile primite se bazează, într-o mare măsură, pe eficiența acestui lanț de intermediari, deoarece de multe ori investitorii nu pot să-și exercite drepturile de vot aferente acțiunilor pe care le dețin fără cooperarea fiecărui intermediar din lanțul de intermediere, care s-ar putea să nu aibă un interes economic în acțiuni. Astfel, pentru a permite investitorului să-și exercite drepturile de vot la nivel transfrontalier, este important ca intermediarii să faciliteze exercitarea drepturilor de vot. Comisia ar trebui să analizeze mai amănunțit această situație în cadrul unei recomandări, pentru a asigura că investitorii au acces la servicii de vot eficiente și că drepturile de vot sunt exercitate în conformitate cu instrucțiunile primite de la investitorii respectivi.

               (12)

               Deși stabilirea momentului în care organele de conducere, de administrare sau de supraveghere și publicul sunt înștiințați cu privire la voturile exprimate înainte de adunarea generală prin corespondență sau prin mijloace electronice este o chestiune importantă pentru guvernarea corporativă, aceasta poate fi determinată de statele membre.

               (13)

               Rezultatele votului ar trebui stabilite prin metode care să reflecte intențiile de vot exprimate de acționari; acestea ar trebui publicate după adunarea generală, cel puțin prin intermediul paginii de internet a societății comerciale.

               (14)

               Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume acela ca acționarii să-și poată exercita drepturile în întreaga Comunitate, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre pe baza legislației comunitare în vigoare și, având în vedere amploarea efectelor acțiunii, poate fi mai bine realizat la nivelul Comunității, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

               (15)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare (6), statele membre sunt încurajate să întocmească, pentru ele însele și în interesul Comunității, propriile tabele, care să ilustreze, pe cât posibil, concordanța dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 1
   Obiectul și domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă stabilește condițiile pentru exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor aferente acțiunilor cu drept de vot în cadrul adunărilor generale ale societăților comerciale care au sediul social într-un stat membru și ale căror acțiuni sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată situată sau care funcționează într-un stat membru.
   (2)   Statul membru competent să reglementeze aspectele aflate sub incidența prezentei directive este statul membru în care societatea își are sediul social, iar trimiterile la „legea aplicabilă” se interpretează ca trimiteri la legea statului membru respectiv.
   (3)   Statele membre pot acorda derogări de la aplicarea prezentei directive următoarelor forme de societăți comerciale:

               (a)

               organismelor de plasament colectiv în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (7);

               (b)

               organismelor ale căror obiectiv unic este plasarea colectivă de capitaluri furnizate de public, care funcționează pe baza principiului repartizării riscurilor și care nu încearcă să preia de la vreun emitent controlul juridic sau administrativ asupra investițiilor subiacente, cu condiția ca aceste organisme de plasament colectiv să fie autorizate și supuse supravegherii autorităților competente și să dispună de un depozitar care să exercite funcții similare celor prevăzute în acest sens de Directiva 85/611/CEE;

               (c)

               societăților cooperative.

         Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:

               (a)

               „piață reglementată” înseamnă o piață în sensul definiției prevăzute la articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (8);

               (b)

               „acționar” înseamnă persoana fizică sau juridică a cărei calitate de acționar este recunoscută de legea aplicabilă;

               (c)

               „procură” înseamnă împuternicirea dată de către un acționar unei persoane fizice sau juridice în vederea exercitării în numele acționarului respectiv a unora sau a tuturor drepturilor pe care le deține în adunarea generală.

         Articolul 3
   Măsurile suplimentare la nivel național
   Prezenta directivă nu împiedică statele membre să impună societăților comerciale obligații suplimentare sau să ia măsuri suplimentare în vederea facilitării exercitării drepturilor de vot ale acționarilor prevăzute în prezenta directivă.
   CAPITOLUL II
   ADUNAREA GENERALĂ A ACȚIONARILOR
   Articolul 4
   Egalitatea de tratament a acționarilor
   Societatea comercială asigură tratamentul egal pentru toți titularii de acțiuni care se află în situații similare în ceea ce privește participarea și exercitarea drepturilor de vot în cadrul adunării generale.
   Articolul 5
   Informațiile disponibile înainte de adunarea generală
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 9 alineatul (4) și articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare (9), statele membre iau măsuri ca societatea comercială să convoace adunarea generală folosind una dintre modalitățile prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol, cu cel puțin douăzeci și una de zile înainte de data adunării generale.
   Statele membre pot dispune ca, în cazul în care societatea comercială oferă acționarilor posibilitatea de a vota prin mijloace electronice accesibile tuturor acționarilor, adunarea generală a acționarilor poate decide să convoace adunarea generală, alta decât adunarea generală anuală, folosind una dintre modalitățile menționate la alineatul (2) din prezentul articol, cu cel puțin patrusprezece zile înainte de data adunării generale. Această hotărâre se ia cu o majoritate de cel puțin două treimi din voturile aferente acțiunilor sau aferente capitalului subscris reprezentat și pentru o perioadă care să cuprindă cel mult următoarea adunare generală anuală.
   Nu este necesar ca statele membre să aplice termenele minime, menționate la primul și la al doilea paragraf, pentru o a doua convocare sau pentru următoarea convocare a adunării generale determinată de neîntrunirea cvorumului necesar pentru adunarea stabilită de prima convocare, sub rezerva faptului ca prezentul articol să fi fost respectat cu ocazia primei convocări iar pe ordinea de zi să nu se fi adăugat nici un punct nou; de asemenea, trebuie să treacă cel puțin zece zile între convocarea finală și data adunării generale.
   (2)   Fără a aduce atingere cerințelor suplimentare privind notificarea sau publicarea stabilite de statul membru competent astfel cum sunt definite la articolul 1 alineatul (2), societatea comercială este obligată să efectueze convocarea menționată la alineatul (1) din prezentul articol astfel încât să garanteze accesul rapid la aceasta într-un mod nediscriminatoriu. Statul membru impune societății comerciale să folosească mijloace care să asigure, în mod rezonabil, difuzarea eficientă către public în întreaga Comunitate. Statul membru nu poate impune obligația de a folosi doar mijloace furnizate de operatori stabiliți pe teritoriul său.
   Aplicarea primului paragraf de către statele membre nu este necesară în cazul societăților comerciale care pot identifica numele și adresa acționarilor lor pe baza unui registru actualizat al acționarilor, cu condiția ca societatea comercială să fie obligată să transmită convocarea fiecăruia dintre acționarii săi înregistrați.
   În orice caz, societatea comercială nu poate solicita acoperirea unor costuri specifice pentru emiterea convocării conform modalității prevăzute.
   (3)   Convocarea menționată la alineatul (1) respectă cel puțin următoarele cerințe:

               (a)

               indică precis data și locul adunării generale, precum și ordinea de zi propusă;

               (b)

               conține o descriere clară și precisă a procedurilor care trebuie respectate de acționari pentru a putea participa și vota în cadrul adunării generale. Aceasta include informații privind:

                           (i)

                           drepturile acționarilor în temeiul articolului 6, în măsura în care drepturile respective pot fi exercitate după convocare, și în temeiul articolului 9, precum și termenele în care drepturile respective pot fi exercitate; convocarea poate să menționeze doar termenele în care aceste drepturi pot fi exercitate, cu condiția de a include o trimitere la pagina de internet a societății comerciale în vederea obținerii unor informații mai detaliate privind drepturile respective;

                           (ii)

                           procedura de vot prin reprezentare, în special formularele care trebuie utilizate pentru acest tip de vot și mijloacele prin care societatea comercială poate accepta notificarea desemnării reprezentanților prin mijloace electronice; și

                           (iii)

                           dacă este cazul, procedurile care permit votul prin corespondență sau prin mijloace electronice;

               (c)

               dacă este cazul, menționează data de referință definită la articolul 7 alineatul (2) și precizează că doar persoanele care sunt acționari la data respectivă au dreptul de a participa și de a vota în cadrul adunării generale;

               (d)

               indică adresa la care este posibil să se obțină textul integral al documentelor și al proiectelor de hotărâre menționate la alineatul (4) literele (c) și (d) și procedura care trebuie urmată în acest sens;

               (e)

               indică adresa paginii de Internet pe care urmează să fie disponibile informațiile menționate la alineatul (4).

         (4)   Statele membre iau măsuri ca, pe o perioadă continuă care începe cu cel puțin douăzeci și una de zile înainte de data adunării generale, inclusiv la data adunării, societatea comercială pune la dispoziția acționarilor pe pagina sa de internet cel puțin următoarele informații:

               (a)

               convocarea menționată la alineatul (1);

               (b)

               numărul total de acțiuni și drepturile de vot la data convocării (inclusiv totalul separat pentru fiecare categorie de acțiuni în cazul care capitalul societății comerciale este împărțit în două sau mai multe categorii de acțiuni);

               (c)

               documentele care urmează să fie prezentate adunării generale;

               (d)

               un proiect de hotărâre sau, în cazul în care nu se propune luarea unei hotărâri, un comentariu al unui organ competent al societății comerciale, care este numit de legea aplicabilă, pentru fiecare punct al propunerii de ordine de zi a adunării generale; în plus, propunerile de hotărâre prezentate de acționari sunt adăugate pe pagina de internet de îndată ce este posibil după primirea lor de către societate;

               (e)

               dacă este cazul, formularele care urmează să fie utilizate pentru votul prin reprezentare și pentru votul prin corespondență, cu excepția cazului în care formularele respective sunt trimise direct fiecărui acționar.

         În cazul în care formularele menționate la litera (e) nu pot fi publicate pe internet din motive tehnice, societatea comercială indică pe pagina sa de internet procedura de urmat pentru a le obține pe suport de hârtie. În acest caz, societatea comercială este obligată să transmită formularele gratuit, prin servicii de curierat, fiecăruia dintre acționarii care își exprimă interesul în acest sens.
   Atunci când, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) sau cu articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2004/25/CE, ori în conformitate cu prezentul articol alineatul (1) primul paragraf, convocarea la adunarea generală este efectuată după cea de-a douăzeci și una zi dinaintea adunării generale, perioada specificată în prezentul alineat se reduce în consecință.
   Articolul 6
   Dreptul de a introduce puncte pe ordinea de zi a adunării generale și de a prezenta proiecte de hotărâre
   (1)   Statele membre iau măsuri pentru ca acționarii, acționând individual sau colectiv:

               (a)

               să aibă dreptul de a introduce puncte pe ordinea de zi a adunării generale, cu condiția ca fiecare punct să fie însoțit de o justificare sau de un proiect de hotărâre propus spre adoptare de adunarea generală; și

               (b)

               să aibă dreptul de a prezenta proiecte de hotărâre pentru punctele incluse sau propuse spre a fi incluse pe ordinea de zi a adunării generale.

         Statele membre pot dispune ca dreptul menționat la litera (a) să poată fi exercitat doar în legătură cu adunarea generală anuală, cu condiția ca acționarii, acționând individual sau colectiv, să aibă dreptul de a convoca, sau de a solicita societății comerciale să convoace, o adunare generală alta decât adunarea generală anuală, a cărei ordine de zi să cuprindă cel puțin punctele solicitate de acționarii respectivi.
   Statele membre pot dispune ca aceste drepturi să fie exercitate în scris (transmise prin servicii de curierat sau prin mijloace electronice).
   (2)   În cazul în care oricare dintre drepturile menționate la alineatul (1) este condiționat de deținerea de către acționarul respectiv a unei participații minime în societatea comercială, această participație minimă nu poate depăși 5 % din capitalul social.
   (3)   Fiecare stat membru stabilește un termen unic, exprimat în numărul exact de zile înainte de adunarea generală sau de convocare, până la care acționarii își pot exercita drepturile menționate la alineatul (1) litera (a). În mod similar, fiecare stat membru poate stabili un termen pentru exercitarea dreptului menționat la alineatul (1) litera (b).
   (4)   Statele membre iau măsuri pentru ca, în cazurile în care exercitarea dreptului prevăzut la alineatul (1) litera (a) determină modificarea ordinii de zi a adunării generale comunicate deja acționarilor, societatea comercială furnizează o ordine de zi revizuită folosind aceeași procedură ca și cea utilizată pentru ordinea de zi anterioară, înainte de data de referință aplicabilă definită la articolul 7 alineatul (2) sau, în caz că nu se aplică vreo dată de referință, în termen suficient, anterior adunării generale, pentru a permite celorlalți acționari să desemneze un reprezentant sau, dacă este cazul, să voteze prin corespondență.
   Articolul 7
   Condițiile de participare și de vot în adunarea generală
   (1)   Statele membre garantează că:

               (a)

               dreptul unui acționar de a participa la o adunare generală și de a vota în legătură cu oricare dintre acțiunile sale nu este condiționat de depozitarea, transferul sau înregistrarea acestora pe numele vreunei persoane fizice sau juridice, înainte de adunarea generală; și

               (b)

               drepturile acționarilor de a-și vinde sau de a-și transfera în alt mod acțiunile, în cursul perioadei dintre data de referință astfel cum este definită la alineatul (2) și respectiva adunare generală, nu sunt supuse nici unei restricții la care nu sunt supuse în alte perioade.

         (2)   Statele membre prevăd că dreptul acționarilor de a participa la adunarea generală și de a vota în legătură cu acțiunile lor se stabilește în funcție de acțiunile deținute de aceștia la o anumită dată, anterioară adunării generale („data de referință”).
   Aplicarea primului paragraf de către statele membre nu este necesară în cazul societăților comerciale care pot identifica, la data adunării generale, numele și adresa acționarilor lor pe baza unui registru actualizat al acționarilor.
   (3)   Statele membre asigură aplicarea unei date de referință unice pentru toate societățile comerciale. Cu toate acestea, statele membre pot stabili o dată de referință pentru societățile comerciale care au emis acțiuni la purtător și o altă dată de referință pentru societățile comerciale care au emis acțiuni nominative, cu condiția ca o sigură dată de referință să se aplice fiecărei societăți comerciale care a emis ambele tipuri de acțiuni. Data de referință nu poate preceda cu mai mult de treizeci de zile data adunării generale căreia i se aplică. Pentru punerea în aplicare a prezentei prevederi și a articolului 5 alineatul (1), statele membre iau măsuri ca între data limită de convocare a adunării generale și data de referință să existe un termen de cel puțin opt zile. La calcularea acestui termen nu sunt incluse aceste două date. Cu toate acestea, în situațiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) al treilea paragraf, statele membre pot impune ca între data limită admisibilă pentru cea de a doua sau următoarea convocare a adunării generale, și data de referință, să existe un termen de cel puțin șase zile. La calcularea acestui termen nu sunt incluse aceste două date.
   (4)   Dovada calității de acționar nu poate fi condiționată decât de cerințe necesare pentru identificarea acționarilor și numai în măsura în care acestea sunt proporționale cu realizarea obiectivului respectiv.
   Articolul 8
   Participarea la adunarea generală prin mijloace electronice
   (1)   Statele membre permit societăților comerciale să le ofere acționarilor lor orice formă de participare la adunarea generală prin mijloace electronice, în special oricare sau toate formele de participare de mai jos:

               (a)

               transmisia în timp real a adunării generale;

               (b)

               comunicarea bidirecțională în timp real, care le permite acționarilor să se adreseze de la distanță adunării generale;

               (c)

               un sistem de vot, înainte sau în cursul adunării generale, care nu necesită desemnarea unui reprezentant care să fie prezent fizic la adunare.

         (2)   Utilizarea mijloacelor electronice pentru a permite participarea acționarilor la adunarea generală nu poate fi condiționată decât prin cerințe și constrângeri necesare pentru a asigura identificarea acționarilor și securitatea comunicării electronice și numai în măsura în care acestea sunt proporționale cu realizarea obiectivelor respective.
   Aceste dispoziții se aplică fără a aduce atingere normelor pe care statele membre le-au adoptat sau pe care le-ar putea adopta cu privire la procesul decizional în cadrul societății comerciale cu privire la introducerea sau punerea în aplicare a vreunei forme de participare prin mijloace electronice.
   Articolul 9
   Dreptul de a pune întrebări
   (1)   Fiecare acționar are dreptul să adreseze întrebări privind punctele de pe ordinea de zi a adunării generale. Societatea comercială răspunde la întrebările adresate de acționari.
   (2)   Dreptul de a pune întrebări și obligația de a răspunde sunt condiționate de măsurile care pot fi luate de statele membre, sau de societăți comerciale cu permisiunea acestora, pentru a asigura identificarea acționarilor, buna desfășurare și pregătire a adunărilor generale, precum și protejarea confidențialității și a intereselor comerciale ale societăților. Statele membre le pot permite societăților să formuleze un răspuns general pentru întrebările cu același conținut.
   Statele membre pot dispune ca un răspuns să fie considerat dat dacă informația pertinentă este disponibilă pe pagina de internet a societății, în format întrebare-răspuns.
   Articolul 10
   Votul prin reprezentare
   (1)   Fiecare acționar are dreptul de a desemna orice altă persoană fizică sau juridică în calitate de reprezentant pentru a participa și a vota în numele său în cadrul adunării generale, prin reprezentare. Reprezentantul se bucură de aceleași drepturi de a lua cuvântul și de a pune întrebări în adunarea generală de care s-ar bucura acționarul pe care îl reprezintă.
   Cu excepția condiției ca reprezentanții să aibă capacitate juridică, statele membre abrogă orice normă care limitează sau permite societăților să limiteze eligibilitatea persoanelor desemnate ca reprezentanți.
   (2)   Statele membre pot limita desemnarea unui reprezentant la o singură adunare, sau la adunările organizate în decursul unui anumit interval de timp.
   Fără a aduce atingere articolului 13 alineatul (5), statele membre pot limita numărul persoanelor desemnate de un acționar să-l reprezinte la o anumită adunare generală. Cu toate acestea, dacă un acționar deține acțiuni ale unei societăți comerciale în mai multe conturi de instrumente financiare, această restricție nu-l va împiedica să desemneze reprezentanți separați pentru fiecare cont de instrumente financiare cu privire la o anumită adunare generală. Prin aceasta nu se aduce atingere dispozițiilor legii aplicabile, care interzic exprimarea unor voturi diferite în baza acțiunilor deținute de un acționar unic.
   (3)   Cu excepția limitărilor admise expres la alineatele (1) și (2), statele membre nu pot limita sau permite societăților comerciale să limiteze exercitarea drepturilor acționarilor prin reprezentare în alte scopuri decât acela de a soluționa potențialele conflicte de interese dintre reprezentanți și acționarii în al căror interes trebuie să acționeze cei dintâi, iar în această situație, statele membre nu pot impune decât următoarele condiții:

               (a)

               statele membre pot dispune ca reprezentantul să dezvăluie anumite fapte specifice, care pot fi relevante pentru acționari în evaluarea riscului, eventual ca cel dintâi să urmărească alt interes decât cel al acționarului;

               (b)

               statele membre pot limita sau exclude exercitarea prin reprezentare a drepturilor acționarilor în lipsa unor instrucțiuni de vot specifice pentru fiecare dintre hotărârile în legătură cu care reprezentantul urmează să voteze în numele acționarului;

               (c)

               statele membre pot limita sau exclude transferul procurii către o altă persoană, fără însă ca prin aceasta să-i împiedice pe reprezentanții persoane juridice să-și exercite puterile ce le-au fost conferite printr-un membru al organelor lor de administrare sau de conducere, ori prin oricare dintre angajați.

         În sensul prezentului alineat, conflictele de interese pot apărea, în special în cazul în care reprezentantul:

               (i)

               este un acționar majoritar al societății comerciale, sau o altă entitate, controlată de respectivul acționar;

               (ii)

               este membru al unui organ de administrare, de conducere sau de supraveghere al societății comerciale, al unui acționar majoritar sau al unei entități controlate, conform celor menționate la punctul (i);

               (iii)

               este un angajat sau un auditor al societății, sau al unui acționar majoritar sau al unei entități controlate, conform celor menționate la punctul (i);

               (iv)

               se află în raporturi de rudenie cu una dintre persoanele fizice menționate la punctele (i)-(iii).

         (4)   Reprezentantul votează în conformitate cu instrucțiunile formulate de acționarul care l-a desemnat.
   Statele membre pot dispune ca reprezentanții să țină o evidență a instrucțiunilor de vot pe o perioadă minimă prestabilită și să confirme, la cerere, că instrucțiunile de vot au fost executate.
   (5)   O persoană care acționează în calitate de reprezentant poate deține procuri conferite de mai mulți acționari, numărul acționarilor astfel reprezentați nefiind limitat. În cazul în care un reprezentant deține procuri conferite de mai mulți acționari, legea aplicabilă îi permite să voteze pentru un anumit acționar altfel decât pentru un alt acționar.
   Articolul 11
   Formalități de desemnare și notificare a reprezentantului
   (1)   Statele membre permit desemnarea reprezentanților prin mijloace electronice. Mai mult, statele membre permit societăților să accepte notificarea prin mijloace electronice a desemnării acestora, luând măsuri ca fiecare societate comercială să pună la dispoziția acționarilor cel puțin o metodă eficientă de notificare prin mijloace electronice.
   (2)   Statele membre garantează că reprezentanții pot fi desemnați și că desemnarea lor nu poate fi comunicată societăților comerciale decât în scris. Dincolo de această condiție de formă de bază, desemnarea unui reprezentant, notificarea desemnării către societatea comercială și formularea instrucțiunilor de vot pentru reprezentare, dacă există vreuna, pot fi supuse exclusiv acelor condiții de formă care sunt necesare pentru a asigura identificarea acționarilor și reprezentanților, respectiv pentru a asigura verificarea conținutului instrucțiunilor de vot și numai în măsura în care acestea sunt proporționale cu realizarea obiectivelor respective.
   (3)   Dispozițiile prezentului articol se aplică mutatis mutandis în cazul revocării desemnării reprezentanților.
   Articolul 12
   Votul prin corespondență
   Statele membre permit societăților comerciale să ofere acționarilor posibilitatea de a vota prin corespondență, înainte de adunarea generală. Votul prin corespondență nu poate fi condiționat decât prin cerințe și constrângeri necesare identificării acționarilor și numai în măsura în care acestea sunt proporționale cu realizarea obiectivului respectiv.
   Articolul 13
   Eliminarea anumitor impedimente în cazul exercitării efective a dreptului de vot
   (1)   Prezentul articol se aplică în cazul în care o persoană fizică sau juridică recunoscută drept acționar în temeiul legii aplicabile acționează, pe durata desfășurării unei activități comerciale, în numele unei alte persoane fizice sau juridice („clientul”).
   (2)   În cazul în care legea aplicabilă impune dezvăluirea ca o condiție prealabilă pentru exercitarea dreptului de vot de către acționarii menționați la alineatul (1), această condiție nu poate impune mai mult decât elaborarea unei liste cuprinzând identitatea fiecărui client și numărul de acțiuni în baza cărora se votează în numele lui, listă ce trebuie adusă la cunoștința societății.
   (3)   În cazul în care legea aplicabilă impune condiții de formă în ceea ce privește exercitarea dreptului de vot de către acționarii menționați la alineatul (1), sau cu referire la instrucțiunile de vot, respectivele condiții de formă nu depășesc ceea ce este necesar pentru a asigura identificarea clientului sau, respectiv, pentru a face posibilă verificarea cuprinsului instrucțiunilor de vot, și sunt proporționale cu realizarea obiectivelor respective.
   (4)   Acționarilor menționați la alineatul (1) li se permite să exprime, pentru unele dintre acțiuni, voturi diferite de cele aferente altor acțiuni.
   (5)   În cazul în care legea aplicabilă limitează numărul de reprezentanți desemnați de un acționar în conformitate cu articolul 10 alineatul (2), limitarea respectivă nu împiedică acționarul menționat la alineatul (1) din prezentul articol să împuternicească pe oricare dintre clienții săi, sau orice terț desemnat de unul dintre aceștia.
   Articolul 14
   Rezultatele votului
   (1)   Pentru fiecare hotărâre, societatea comercială stabilește cel puțin numărul de acțiuni pentru care s-au exprimat voturi valabile, proporția din capitalul social reprezentată de respectivele voturi, numărul total de voturi valabil exprimate, precum și numărul de voturi exprimate pentru și împotriva fiecărei hotărâri și, dacă este cazul, numărul de abțineri.
   În cazul în care niciun acționar nu solicită numărarea completă a voturilor, statele membre pot totuși dispune, sau pot permite societăților comerciale să dispună ca rezultatele votului să fie stabilite doar pe baza majorității necesare adoptării fiecărei hotărâri.
   (2)   Într-un termen stabilit de legea aplicabilă, care nu poate fi mai mare de cincisprezece zile de la adunarea generală, societatea comerciale publică pe pagina sa de internet rezultatele votului, stabilite în conformitate cu alineatul (1).
   (3)   Prezentul articol nu aduce atingere nici unei norme pe care statele membre au adoptat-o sau ar putea-o adopta cu privire la formalitățile necesare pentru validarea hotărârilor sau la posibilitatea contestării în justiție a rezultatelor votului.
   CAPITOLUL III
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 15
   Transpunerea
   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 3 august 2009. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor măsuri.
   Fără a aduce atingere primului paragraf, statele membre în care, la 1 iulie 2006, erau în vigoare măsuri naționale care limitau sau interziceau desemnarea reprezentanților în situațiile prevăzute la articolul 10 alineatul (3) al doilea paragraf punctul (ii), asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 10 alineatul (3) în ceea ce privește respectivele limitări sau interdicții până la 3 august 2012.
   Statele membre comunică de îndată Comisiei numărul de zile prevăzut la articolul 6 alineatul (3) și articolul 7 alineatul (3), precum și orice modificare ulterioară a acestuia, iar Comisia publică respectivele informații în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Atunci când statele membre adoptă măsurile prevăzute în primul paragraf, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 16
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 17
   Destinatarii
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasburg, 11 iulie 2007.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  JO C 318, 23.12.2006, p. 42.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 15 februarie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 12 iunie 2007.

      (3)  JO C 104 E, 30.4.2004, p. 714.

      (4)  JO L 184, 6.7.2001, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/1/CE (JO L 79, 24.3.2005, p. 9).

      (5)  JO L 390, 31.12.2004, p. 38.

      (6)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (7)  JO L 375, 31.12.1985, p. 3.

      (8)  JO L 145, 30.4.2004, p. 1.

      (9)  JO L 142, 30.4.2004, p. 12.


title: Directiva 2007/13/CE a comisiei din 7 martie 2007 de modificare a anexei II la Directiva 71/316/CEE a Consiliului de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la dispozițiile comune pentru mijloacele de măsurare și pentru metodele de control metrologic (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               13.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 73/10

      DIRECTIVA 2007/13/CE A COMISIEI

   din 7 martie 2007
   de modificare a anexei II la Directiva 71/316/CEE a Consiliului de apropiere a legislaţiilor statelor membre referitoare la dispoziţiile comune pentru mijloacele de măsurare şi pentru metodele de control metrologic
   (Text cu relevanţă pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,
   având în vedere Directiva 71/316/CEE a Consiliului din 26 iulie 1971 de apropiere a legislaţiilor statelor membre referitoare la dispoziţiile comune pentru mijloacele de măsurare şi pentru metodele de control metrologic (1), în special articolul 16 prima teză,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 71/316/CEE prevede, la punctul 3.1.1.1 litera (a) din anexa II, ca literele majuscule distinctive ale statelor membre să fie utilizate pentru marca de verificare finală CEE aplicată pe un mijloc de măsurare, aceasta indicând că mijlocul respectiv este conform cerinţelor CEE.

               (2)

               Directiva 71/316/CEE prevede, la punctul 3.2.1 din anexa II, ca desenele care ilustrează forma, dimensiunile şi conturul literelor pentru mărcile de verificare iniţială CEE să fie în conformitate cu prevederile punctului 3.1 din anexa menţionată mai sus.

               (3)

               Desenele literelor distinctive nu au fost prevăzute în Actul de aderare a Austriei, a Finlandei şi a Suediei, nici în Actul de aderare din 2003. În conformitate cu anexa II, capitolul 1, punctul D1.b la Actul de aderare a Austriei, a Finlandei şi a Suediei, precum şi la Actul de aderare din 2003, desenele la care se referă anexa II punctul 3.2.1 la Directiva 71/316/CEE sunt completate de literele necesare.

               (4)

               Prin urmare, este necesară modificarea punctului 3.2.1 din anexa II la Directiva 71/316/CEE, astfel încât să conţină desenele literelor distinctive.

               (5)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit în temeiul articolului 17 din Directiva 71/316/CEE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa II la Directiva 71/316/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege şi actele administrative necesare conformării cu prezenta directivă până la, cel mai târziu, 10 martie 2008. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor dispoziţii.
   Când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoţite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziţii de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2007.

            Pentru Comisie

         Günter VERHEUGEN

            Vicepreşedinte

      (1)  JO L 202, 6.9.1971, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003.

      ANEXĂ
      În primul desen alăturat anexei II la Directiva 71/316/CEE, literele „A, S, FI, CZ, EST, CY, LV, LT, H, M, PL, SI, SK” sunt completate cu următoarele desene:


title: Directiva 95/59/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat

text:
Anunţ juridic important

|

31995L0059

Jurnalul Oficial L 291 , 06/12/1995 p. 0040 - 0045 ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 283  - 288 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 283  - 288

		19951127Directiva 95/59/CE a Consiliuluidin 27 noiembrie 1995privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucratCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 99,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],(1) întrucât Directiva 72/464/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1972 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat [3] și a Doua Directivă 79/32/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat [4] au fost substanțial modificate de mai multe ori; întrucât, din motive de raționalitate și claritate, directivele menționate trebuie să fie consolidate într-un singur text;(2) întrucât obiectivul Tratatului este de a crea o uniune economică în cadrul căreia să existe o concurență sănătoasă și ale cărei caracteristici să fie similare cu cele ale unei piețe interne; și, în ceea ce privește tutunul prelucrat, realizarea acestui scop presupune ca aplicarea impozitului privind consumul de produse în acest sector în statele membre să nu producă condiții de denaturare a concurenței și să nu împiedice libera lor circulație în cadrul Comunității;(3) întrucât, în ceea ce privește accizele, armonizarea structurilor trebuie să conducă în special la concurență loială între diferitele categorii de tutun prelucrat care aparțin aceluiași grup și care să nu fie denaturată de efectele induse de impozitare și, în consecință, la deschiderea piețelor naționale ale statelor membre;(4) întrucât structura accizelor pentru țigări trebuie să includă, pe lângă componenta specifică calculată pe unitatea de produs, o componentă proporțională bazată pe prețul de vânzare cu amănuntul, incluzând toate impozitele; întrucât impozitul pe cifra de afaceri la țigări are același efect ca și accizele proporționale și acest fapt trebuie luat în considerare când se stabilește raportul dintre componenta specifică a accizei și sarcina fiscală totală;(5) întrucât, în ceea ce privește țigările, obiectivul menționat anterior se realizează cel mai bine printr-un sistem care asigură o scădere treptată a incidenței impozitelor și întrucât, în acest scop, taxa impusă asupra acestor produse ar trebui să constea dintr-o acciză proporțională combinată cu o acciză specifică, a cărei valoare să fie stabilită de fiecare stat membru în conformitate cu criteriile comunitare.(6) întrucât structurile accizelor pentru tutunul prelucrat trebuie armonizate în etape;(7) întrucât necesitățile imperative ale concurenței implică un sistem de formare liberă a prețurilor pentru toate grupurile de tutun prelucrat;(8) întrucât există câteva tipuri de tutun prelucrat care se disting prin caracteristici și mod de utilizare;(9) întrucât aceste tipuri diferite de tutun trebuie definite;(10) întrucât, din motive economice, pentru anumite state membre trebuie acordate derogări;(11) întrucât trebuie să se facă distincție între tutunul tăiat fin pentru rularea țigărilor și alte tipuri de tutun de fumat;(12) întrucât un fabricant trebuie definit ca o persoană fizică sau juridică care fabrică efectiv produse din tutun și care stabilește prețul maxim la vânzarea cu amănuntul pentru fiecare stat membru în care se introduc produsele în cauză în vederea consumului;(13) întrucât majoritatea statelor membre acordă scutiri de la plata accizelor sau le rambursează pentru anumite tipuri de tutun prelucrat, în funcție de utilizarea care le este destinată, și întrucât scutirile și rambursările în cazul unor utilizări speciale trebuie stabilite în prezenta directivă;(14) întrucât tutunul rulat care poate fi fumat ca atare, în urma unor manevre simple, ar trebui inclus în categoria țigări, în scopul impozitării uniforme a acestor produse;(15) întrucât Republica Federală Germania trebuie autorizată, până la 31 decembrie 1998 cel târziu, să impoziteze tutunul rulat cel puțin la rata sau suma aplicabilă tutunului tăiat fin în vederea rulării țigărilor;(16) întrucât prezenta directivă nu trebuie să afecteze obligațiile statelor membre în ceea ce privește termenele limită pentru punerea în aplicare a directivelor menționate în anexa I partea B,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:TITLUL IPrincipii generaleArticolul 1(1) Structura accizei care se aplică tutunului prelucrat în statele membre se armonizează în mai multe etape.(2) Prezenta directivă stabilește principiile generale pentru această armonizare, precum și criteriile speciale aplicabile la diferitele etapele ale armonizării.(3) Consiliul, la propunerea Comisiei, decide trecerea de la o etapă de armonizare la următoarea, ținând seama de efectele produse pe parcursul etapei în desfășurare de măsurile introduse de statele membre în propriul sistem de accize pentru a se conforma prevederilor aplicabile în această etapă. Trecerea de la o etapă la alta poate fi amânată, în special dacă există posibilitatea să implice pierderi disproporționate de venituri pentru un stat membru.Articolul 2(1) Următoarele articole sunt considerate tutun prelucrat:(a) țigări;(b) trabucuri si țigarete;(c) tutun de fumat- tutun tăiat fin pentru rularea țigaretelor;- alte tipuri de tutun de fumat;conform articolelor 3 - 7.(2) La propunerea Comisiei, Consiliul adoptă prevederile necesare pentru determinarea modului în care tutunul prelucrat este definit și clasificat în grupe.(3) Sub rezerva prevederilor comunitare în vigoare, definițiile prevăzute în articolele 3 - 7 nu aduc atingere alegerii sistemului sau nivelului de impozitare care se aplică diferitelor grupuri de produse menționate în respectivele articole.Articolul 3Se consideră trabucuri sau țigarete produsele care pot fi fumate ca atare, fiind:1. role de tutun fabricate în întregime din tutun natural;2. role de tutun care au un înveliș exterior din tutun natural;3. role de tutun cu înveliș exterior de culoarea obișnuită a unui trabuc și o legătură din tutun reconstituit, dacă cel puțin 60 % din greutate reprezintă particule de tutun mai late și mai lungi de 1,75 mm și dacă învelișul are formă de spirală, cu un unghi ascuțit de cel puțin 30° față de axa longitudinală a trabucului;4. role de tutun cu înveliș exterior de culoarea obișnuită a unui trabuc, din tutun reconstituit, dacă greutatea unitară, fără a include filtrul sau muștiucul, nu este mai mică de 2,3 grame și dacă cel puțin 60 % din greutate reprezintă particule de tutun mai late și mai lungi de 1,75 mm, iar circumferința a cel puțin o treime din lungime nu este mai mică de 34 mm.Articolul 4(1) Următoarele sunt considerate țigări:(a) role de tutun care pot fi fumate ca atare și care nu sunt trabucuri sau țigarete în sensul articolului 3;(b) role de tutun care, prin simpla mânuire neindustrială, se introduc în tuburi de hârtie de țigară.(c) role de tutun care, prin simpla mânuire neindustrială, se înfășoară în hârtie de țigară.Până la 31 decembrie 1998, Republica Federală Germania este autorizată să impoziteze rolele de tutun prevăzute la litera (b) cel puțin la rata sau suma aplicabilă pentru tutunul tăiat fin pentru rularea țigărilor.(2) În scopul stabilirii accizelor, o rolă de tutun prevăzută în alineatul (1) este considerată a reprezenta două țigări dacă, exceptând filtrul sau muștiucul, este mai lungă de 9 cm, dar nu depășește 18 cm, trei țigarete dacă, cu excepția filtrului sau muștiucului, este mai lungă de 18 cm, dar nu depășește 27 cm, și așa mai departe.Articolul 5Următoarele sunt considerate tutun de fumat:1. tutunul care a fost tăiat sau divizat în alt mod împărțit, răsucit sau presat în blocuri, care poate fi fumat fără prelucrare industrială ulterioară;2. deșeuri de tutun destinate vânzării cu amănuntul care nu intră sub incidența articolelor 3 și 4 și care pot fi fumate.Articolul 6Tutunul de fumat definit în sensul articolului 5 în care mai mult de 25 % din greutatea particulelor de tutun au o lățime tăiată mai mică de 1 mm se consideră tutun tăiat fin pentru rularea țigărilor. Statele membre care nu aplică de la 1 ianuarie această lățime de tăiere de 1 mm trebuie să pună în aplicare prezenta decizie până la 31 decembrie 1997.Statele membre pot considera de asemenea că tutunul de fumat în care mai mult de 25 % din greutatea particulelor de tutun au o lățime de tăiere mai mare de 1 mm și care se vinde sau este destinat vânzării în vederea rulării de țigări este tutun tăiat fin pentru rularea țigărilor.Articolul 7(1) Produsele care constau în parte din alte substanțe decât tutunul, dar care pe de altă parte îndeplinesc criteriile stabilite în articolul 3, vor fi considerate trabucuri sau țigarete, cu condiția să aibă:- un înveliș de tutun natural;- un înveliș și o legătură din tutun, ambele din tutun reconstituit;- un înveliș din tutun reconstituit.(2) Sunt considerate țigări sau tutun de fumat produsele care constau total sau parțial din alte substanțe decât tutunul, dar care îndeplinesc, pe de altă parte, criteriile stabilite în articolul 4 sau 5.Fără a aduce atingere primului paragraf, produsele care nu conțin tutun și care sunt utilizate exclusiv în scopuri medicale nu sunt tratate ca tutun prelucrat.Articolul 8(1) Țigările fabricate în Comunitate și cele importate din statele nemembre fac obiectul unor accize proporționale, calculate la prețul maxim de vânzare cu amănuntul, incluzând taxele vamale, precum și unei accize specifice calculate pe unitatea de produs.(2) Rata accizei proporționale și suma accizei specifice trebuie să fie aceeași pentru toate țigările.(3) În etapa finală de armonizare a structurilor, se stabilește în toate statele membre aceeași proporție între acciza specifică și suma accizei proporționale și impozitul pe cifra de afaceri pentru țigări, astfel încât nivelul prețului de vânzare cu amănuntul să reflecte în mod corect diferența dintre prețurile de livrare ale producătorilor.(4) Dacă este necesar, accizele pentru țigări pot include o componentă de impozit minimă, a cărei limită se determină de către Consiliu, la propunerea Comisiei, pentru fiecare etapă.Articolul 9(1) Este considerat producător orice persoană fizică sau juridică stabilită în Comunitate care transformă tutunul în produse prelucrate în scopul vânzării cu amănuntul.Producătorii, sau, dacă este cazul, reprezentanții sau agenții lor autorizați din Comunitate și importatorii de tutun din țările nemembre sunt liberi să determine prețul maxim de vânzare cu amănuntul pentru fiecare dintre produsele lor și pentru fiecare stat membru în care se introduc produsele în cauză în vederea consumului.Al doilea paragraf nu poate împiedica în nici un fel punerea în aplicare a sistemelor legislative naționale în ceea ce privește controlul nivelurilor de preț sau respectarea prețurilor impuse, cu condiția ca acestea să fie compatibile cu legislația comunitară.(2) Pentru a facilita perceperea accizelor, statele membre pot fixa, pentru fiecare grup de tutun prelucrat, o scară de prețuri de vânzare cu amănuntul, cu condiția ca fiecărei scări să îi corespundă o gamă și varietate suficientă pentru a corespunde în fapt varietății de produse comunitare. Fiecare scară este valabilă pentru toate produsele care aparțin grupului de tutun prelucrat respective, fără a face distincții privind calitatea, prezentarea, originea produselor sau a materialului utilizat, caracteristicile întreprinderii producătoare sau alte criterii.Articolul 10(1) Cel mai târziu în etapa finală, se armonizează normele de colectare a accizelor. Pe parcursul etapelor premergătoare, accizele se colectează, în principiu, prin intermediul timbrelor fiscale. Dacă statele membre colectează accizele cu ajutorul timbrelor fiscale, au obligația de a pune respectivele timbre la dispoziția producătorilor și comercianților din alte state membre. Dacă statele respective colectează accizele prin alte mijloace, trebuie să se asigure că nici un obstacol de ordin administrativ sau tehnic nu afectează comerțul dintre statele membre în acest domeniu.(2) Importatorii și producătorii naționali de tutun prelucrat fac obiectul unui sistem stabilit în alineatul (1) în ceea ce privește normele detaliate de percepere și plată a accizelor.Articolul 11Următoarele sunt scutite de la taxa accizelor sau sunt eligibile pentru rambursarea accizelor deja plătite:(a) tutunul prelucrat denaturat utilizat în scopuri industriale sau horticole;(b) tutunul prelucrat care se distruge sub supraveghere administrativă;(c) tutunul prelucrat care este destinat exclusiv testelor științifice sau testelor legate de calitatea produselor;(d) tutunul prelucrat care urmează a fi reprelucrat de către producător.Statele membre determină condițiile și formalitățile care reglementează scutirile și rambursările menționate anterior.TITLUL IIPrevederi speciale aplicabile în prima etapă de armonizareArticolul 12(1) Sub rezerva articolului 1 alineatul (3), prima etapă de armonizare a structurilor privind accizele pentru tutunul prelucrat acoperă o perioadă de șaizeci de luni de la 1 iulie 1973.(2) Pe parcursul primei etape de armonizare, se aplică articolele 13 și 14.Articolul 13(1) Valoarea accizei percepute pentru țigări se stabilește prima dată prin trimitere la categoria de preț al celor mai populare, conform datelor disponibile la 1 ianuarie 1973.(2) Fără a aduce atingere soluției care urmează a fi adoptată în final în ceea ce privește raportul dintre componenta specifică și componenta proporțională, suma menționată în alineatul (1) nu poate fi mai mică de 5 % sau mai mare de 75 % din valoarea totală a accizei proporționale și a accizei specifice percepută pentru acele țigări.(3) Dacă acciza pentru categoria de preț menționată în alineatul (1) se modifică după 1 ianuarie 1973, valoarea accizei specifice se stabilește luând ca punct de reper noua sarcină fiscală pentru țigări menționată în alineatul (1).Articolul 14Fără a aduce atingere articolului 8 alineatul (1), fiecare stat membru poate elimina taxele vamale din baza de calcul a accizei proporționale aplicată țigaretelor.TITLUL IIIPrevederi speciale aplicabile în a doua etapă de armonizareArticolul 15(1) A doua etapă de armonizare a structurilor de accize privind tutunul prelucrat intră în vigoare de la 1 iulie 1978.(2) În a doua etapă de armonizare se aplică prevederile articolului 16.Articolul 16(1) Valoarea accizei specifice pentru țigări se stabilește având ca referință țigările din categoria de preț al celor mai populare, conform informațiilor disponibile la 1 ianuarie a fiecărui an, începând cu 1 ianuarie 1978.(2) Componenta specifică a accizei nu poate fi mai mică de 5 % sau mai mare de 55 % din suma totală a sarcinii fiscale rezultând din adunarea accizei proporționale, a accizei specifice și a impozitului pe cifra de afaceri percepute pentru acele țigări.(3) Dacă accizele sau impozitul pe cifra de afaceri percepute pentru categoria de preț menționată în alineatul (1) se modifică după 1 ianuarie 1978, suma accizei specifice se stabilește prin referință la noua sarcină fiscală pentru țigări menționată în alineatul (1).(4) Fără a aduce atingere articolului 8 alineatul (1), fiecare stat membru poate elimina taxele vamale din baza de calculului a accize aplicate țigărilor.(5) Statele membre pot percepe o acciză minimă asupra țigărilor și asupra tutunului tăiat fin pentru rularea țigărilor, cu condiția ca acest lucru să nu aibă ca efect creșterea impozitului total cu mai mult de 90 % din impozitul total pentru categoria de preț a țigărilor celor mai populare și respectiv pentru categoria tutunului tăiat fin pentru rularea țigărilor.TITLUL IVDispoziții finaleArticolul 17Dacă este necesar, Consiliul adoptă, la propunerea Comisiei, norme de aplicare a prezentei directive.Articolul 18Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 19(1) Directivele menționate în anexa 1 partea A se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre privind termenele limită de aplicare prevăzute în anexa I partea B.(2) Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.Articolul 20Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 21Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 noiembrie 1995.Pentru ConsiliuPreședinteleP. Solbes Mira[1] JO C 56, 6.3.1995, p. 164.[2] JO C 133, 31.5.1995, p. 1.[3] JO L 303, 31.12.1972, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 92/78/CEE (JO L 316, 31.10.1992, p. 5).[4] JO L 10, 16.1.1979, p. 8, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 92/78/CEE.--------------------------------------------------19951127ANEXA IPARTEA ADIRECTIVE ABROGATE(menționate în articolul 19)1. Directiva 72/464/CEE2. Directiva 79/32/CEEși modificările succesive:- Directiva 74/318/CEE- Directiva 75/786/CEE- Directiva 76/911/CEE- Directiva 77/805/CEE- Directiva 80/369/CEE- Directiva 80/1275/CEE- Directiva 81/463/CEE- Directiva 82/2/CEE- Directiva 82/877/CEE- Directiva 84/217/CEE- Directiva 86/246/CEE- Directiva 92/78/CEEPARTEA BDirectiva | Termenul limită de transpunere |— 72/464/CEE | 1.7.1973 [1] |— 79/32/CEE | 1.1.1980 |— 74/318/CEE | |— 75/786/CEE | |— 76/911/CEE | |— 77/805/CEE | |— 80/369/CEE | |— 80/1275/CEE | |— 81/463/CEE | |— 82/2/CEE | |— 82/877/CEE | |— 84/217/CEE | |— 86/246/CEE | 1.1.1986 |— 92/78/CEE | 31.12.1992 |[1] Regatul Unit și Irlanda au fost autorizate să amâne termenul limită până la 31 decembrie 1977.--------------------------------------------------19951127ANEXA IITABEL DE CORESPONDENȚĂPrezenta directivă | Directiva 72/464/CEE | Directiva 79/32/CEE |Titlul I | Titlul I | |Articolul 1 alineatele (1) și (2) | Articolul 1 alineatul (1) și (2) | |Articolul 1 alineatul (3) | Articolul 1 alineatul (4) | |Articolul 2 alineatele (1) și (2) | Articolul 3 alineatul (1) și (2) | Articolul 1 alineatul (1) |Articolul 2 alineatul (3) | | Articolul 1 alineatul (2) |Articolul 3 | | Articolul 2 |Articolul 4 | | Articolul 3 |Articolul 5 | | Articolul 4 |Articolul 6 | | Articolul 4a |Articolul 7 | | Articolul 7 |Articolul 8 | Articolul 4 | |Articolul 9 | Articolul 5 | |Articolul 10 | Articolul 6 | |Articolul 11 | Articolul 6a | |Titlul II | Titlul II | |Articolul 12 | Articolul 7 | |Articolul 13 | Articolul 8 | |Articolul 14 | Articolul 9 | |Titlul III | Titlul II a | |Articolul 15 | Articolul 10a | |Articolul 16 | Articolul 10b | |Titlul IV | Titlul III | |Articolul 17 | Articolul 11 | |Articolul 18 | Articolul 12 alineatul (2) | |Articolul 19 | – | – |Articolul 20 | – | – |Articolul 21 | Articolul 13 | Articolul 10 |--------------------------------------------------


title: Directiva 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0114

Official Journal L 375 , 23/12/2004 P. 0012 - 0018 Official Journal L 153 , 07/06/2006 P. 0330 - 0336

		20041213Directiva 2004/114/CE a Consiliuluidin 13 decembrie 2004privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariatCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 63 primul paragraf, punctul (3), litera (a) și punctul (4),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],având în vedere avizul Comitetului Regiunilor [3],întrucât:(1) În vederea creării treptate a unui spațiu de libertate, securitate și justiție, tratatul prevede măsuri care trebuie luate în materie de azil, imigrație și protecția drepturilor resortisanților țărilor terțe.(2) Tratatul prevede adoptarea de către Consiliu a unor măsuri privind politica de imigrare referitoare la condițiile de intrare și de ședere, precum și a unor standarde privind procedurile de eliberare de către statele membre a vizelor pe termen lung și a permiselor de ședere.(3) În cadrul reuniunii sale speciale de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999, Consiliul European a recunoscut nevoia de apropiere a legislațiilor interne privind condițiile de admisie și de ședere a resortisanților țărilor terțe și a solicitat Consiliului să adopte rapid deciziile pe baza propunerilor înaintate de Comisie.(4) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și se conformează principiilor recunoscute de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.(5) Statele membre trebuie să aplice dispozițiile prezentei directive fără discriminare pe criterii de sex, rasă, culoare, origine etnică sau socială, caracteristici genetice, limbă, religie sau credință, convingeri politice sau de altă natură, apartenența la o minoritate națională, avere, naștere, handicap, vârstă sau orientare sexuală.(6) Unul dintre obiectivele acțiunilor comunitare în domeniul educației este promovarea Europei în ansamblul său ca un centru mondial de excelență pentru studii și formare profesională. Promovarea mobilității resortisanților țărilor terțe în cadrul Comunității pentru studii reprezintă un factor major al acestei strategii. Aproprierea legislației interne a statelor membre privind condițiile de intrare și de ședere face parte din această strategie.(7) Migrarea în scopurile menționate de prezenta directivă, care este prin definiție temporară și nu depinde de situația pieței forței de muncă în țara gazdă, reprezintă o formă de îmbogățire reciprocă pentru migranții vizați, țara lor de origine și statul membru gazdă și contribuie la promovarea unei mai bune cunoașteri între culturi.(8) Termenul "admisie" se referă atât la intrarea, cât și la șederea resortisanților țărilor terțe în scopurile menționate de prezenta directivă.(9) Noile norme comunitare se bazează pe definițiile de student, stagiar, unitate de învățământ și voluntar, aflate deja în uz în dreptul comunitar, în special în diferitele programe comunitare de promovare a mobilității persoanelor în cauză (Socrates, Serviciul European de Voluntariat etc.).(10) Durata și alte condiții privind cursurile pregătitoare pentru studenți reglementate de prezenta directivă trebuie stabilite de statele membre în conformitate cu legislația lor internă.(11) Resortisanții țărilor terțe care se încadrează în categoriile de stagiari neremunerați și voluntari și care sunt considerați, pe baza activităților lor sau a tipului de compensație sau remunerație pe care le primesc, ca lucrători în conformitate cu legislația internă, nu se încadrează în domeniul de aplicare al prezentei directive. Admisia resortisanților țărilor terțe care intenționează să urmeze studii de specializare în domeniul medical trebuie stabilită de statele membre.(12) Dovada acceptării unui student de către o unitate de învățământ superior poate include, printre alte posibilități, o scrisoare sau un certificat care să confirme înscrierea acestuia.(13) La evaluarea disponibilității unor resurse suficiente, pot fi avute în vedere bursele acordate.(14) Admisia în scopurile precizate de prezenta directivă poate fi refuzată doar pe motive justificate temeinic. În special, admisia poate fi refuzată dacă un stat membru consideră, pe baza unei evaluări a faptelor, că resortisantul țării terțe reprezintă o potențială amenințare pentru ordinea publică sau siguranța publică. Noțiunea de ordine publică poate cuprinde o condamnare pentru săvârșirea unei infracțiuni grave. În acest context, trebuie remarcat faptul că noțiunile de ordine publică și de siguranță publică se referă, de asemenea, la cazurile în care un resortisant al unei țări terțe face parte sau a făcut parte dintr-o organizație care sprijină terorismul, sprijină sau a sprijinit o asemenea organizație sau are, ori a avut, aspirații extremiste.(15) În caz de îndoieli privind motivele cererii de admisie, statele membre trebuie să poată solicita toate dovezile necesare pentru evaluarea coerenței, în special pe baza studiilor pe care dorește să le urmeze solicitantul, pentru a lupta împotriva abuzului și a utilizării incorecte a procedurii stabilite de prezenta directivă.(16) Mobilitatea studenților care sunt resortisanți ai țărilor terțe și studiază în mai multe state membre trebuie facilitată, la fel cum trebuie facilitată și admisia resortisanților țărilor terțe care participă la programele comunitare de promovare a mobilității în cadrul și către Comunitate în scopurile stabilite de prezenta directivă.(17) Pentru a permite intrarea inițială pe teritoriul lor, statele membre trebuie să poată elibera în scurt timp un permis de ședere sau, în cazul în care eliberează permise de ședere exclusiv pentru teritoriul lor, o viză.(18) Pentru a permite studenților care sunt resortisanți ai țărilor terțe să suporte o parte din costurile studiilor lor, acestora trebuie să li se acorde accesul la piața forței de muncă în conformitate cu condițiile stabilite de prezenta directivă. Principiul accesului studenților la piața forței de muncă în conformitate cu condițiile stabilite de prezenta directivă trebuie să funcționeze ca o regulă generală; cu toate acestea, în situații excepționale, statele membre trebuie să ia în considerare situația piețelor lor de forță de muncă naționale.(19) Noțiunea de autorizare prealabilă include acordarea permiselor de muncă studenților care doresc să exercite o activitate economică.(20) Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor legislației interne cu privire la munca cu timp parțial.(21) Trebuie să se prevadă dispoziții privind procedurile de admisie accelerată pentru studii sau pentru programele de schimb de elevi gestionate de organizații recunoscute din statele membre.(22) Fiecare stat membru trebuie să se asigure că este pus la dispoziția publicului cel mai complet set posibil de informații actualizate periodic, în special în rețeaua Internet, cu privire la unitățile definite de prezenta directivă, programele de studii la care resortisanții țărilor terțe pot fi admiși, cât și condițiile și procedurile pentru intrarea și șederea pe teritoriul său în scopurile menționate anterior.(23) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere în nici un caz aplicării Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe [4].(24) Deoarece obiectivul prezentei directive, respectiv stabilirea condițiilor de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat, nu poate fi realizat într-o manieră suficientă de către statele membre și, datorită dimensiunii sau efectelor, acesta poate fi realizat mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate lua măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede la articolul respectiv din tratat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea respectivului obiectiv.(25) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul menționat anterior, aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei directive și nu au nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu fac obiectul aplicării sale.(26) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive și nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:CAPITOLUL IDISPOZIȚII GENERALEArticolul 1ObiectulScopul prezentei directive este stabilirea:(a) condițiilor de admisie a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre pe o perioadă care depășește trei luni, pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat;(b) normelor privind procedurile de admisie a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre în aceste scopuri.Articolul 2DefinițiiÎn sensul prezentei directive:(a) "resortisant al unei țări terțe" înseamnă orice persoană care nu este cetățean al Uniunii Europene în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat;(b) "student" înseamnă un resortisant al unei țări terțe acceptat de o unitate de învățământ superior și admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma ca activitate principală un ciclu de studii la cursuri de zi, care conduce la obținerea unui titlu de calificare în urma absolvirii unei unități de învățământ superior recunoscută de statul membru, inclusiv diplome, certificate sau titluri de doctor absolvite într-o unitate de învățământ superior, care pot cuprinde cursuri pregătitoare prealabile acestei forme de învățământ în conformitate cu legislația internă;(c) "elev" înseamnă un resortisant al unei țări terțe admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma un program recunoscut de învățământ secundar în cadrul unui program de schimburi gestionat de o organizație recunoscută în acest scop de statul membru în conformitate cu legislația și practicile sale administrative interne;(d) "stagiar neremunerat" înseamnă un resortisant al unei țări terțe care a fost admis pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă de formare profesională fără remunerație în conformitate cu legislația internă;(e) "unitate" înseamnă o unitate publică sau privată recunoscută de statul membru gazdă și/sau ale cărei cursuri de studii sunt recunoscute în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, în scopurile stabilite de prezenta directivă;(f) "program de servicii de voluntariat" înseamnă un program de activități de solidaritate practică pe baza unui program național sau comunitar, care urmărește activități de interes general;(g) "permis de ședere" înseamnă orice autorizație eliberată de autoritățile unui stat membru care permite unui resortisant al unei țări terțe să aibă reședința legală pe teritoriul acestuia, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002.Articolul 3Domeniul de aplicare(1) Prezenta directivă se aplică resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pe teritoriul unui stat membru pentru studii.Statele membre pot decide, de asemenea, să aplice prezenta directivă în cazul resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pentru schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat.(2) Prezenta directivă nu se aplică în cazul:(a) resortisanților țărilor terțe rezidenți într-un stat membru ca solicitanți de azil, sau sub protecție subsidiară, ori în cadrul unor programe de protecție temporară.(b) resortisanților țărilor terțe a căror expulzare a fost suspendată din motive de fapt sau de drept;(c) resortisanților țărilor terțe care sunt membri de familie ai unor cetățeni ai Uniunii Europene care și-au exercitat dreptul la liberă circulație în Comunitate;(d) resortisanților țărilor terțe care se bucură de statutul de rezident pe termen lung într-un stat membru în conformitate cu Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung [5] și care își exercită dreptul de ședere într-un alt stat membru pentru studii sau pentru a urma cursuri de formare profesională;(e) resortisanților țărilor terțe considerați, în conformitate cu legislația internă a statului membru vizat, ca lucrători sau persoane care desfășoară o activitate independentă.Articolul 4Dispoziții mai favorabile(1) Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor mai favorabile ale:(a) acordurilor bilaterale sau multilaterale între Comunitate sau între Comunitate și statele sale membre și una sau mai multe țări terțe sau(b) acordurilor bilaterale sau multilaterale între unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe.(2) Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta sau de a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora li se aplică.CAPITOLUL IICONDIȚII DE ADMISIEArticolul 5PrincipiuAdmisia unui resortisant al unei țări terțe în conformitate cu prezenta directivă se face sub rezerva verificării documentelor justificative care să indice faptul că acesta îndeplinește condițiile stabilite la articolul 6 și la oricare dintre articolele 7-11, care se aplică categoriei relevante.Articolul 6Condiții generale(1) Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în scopurile stabilite la articolele 7-11:(a) prezintă un document de călătorie valabil, în conformitate cu legislația internă. Statele membre pot solicita ca perioada de valabilitate a documentului de călătorie să acopere cel puțin durata planificată a șederii;(b) dacă este minor în conformitate cu legislația internă a statului membru gazdă, prezintă declarația de consimțământ a părinților pentru șederea planificată;(c) deține asigurare de boală pentru toate riscurile împotriva cărora sunt în mod normal asigurați resortisanții statului membru vizat;(d) nu este considerat o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau sănătatea publică;(e) face dovada, în cazul în care statul membru o solicită, a achitării taxei de procesare a cererii în conformitate cu articolul 20.(2) Statele membre facilitează procedura de admisie pentru resortisanții țărilor terțe prevăzuți la articolele 7-11 care participă la programele comunitare de intensificare a mobilității către sau în cadrul Comunității.Articolul 7Condiții speciale pentru studenți(1) Pe lângă condițiile generale prevăzute la articolul 6, un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia pentru studii trebuie să îndeplinească următoarele condiții:(a) a fost acceptat de o unitate de învățământ superior pentru a urma un curs de studii;(b) prezintă dovezile solicitate de statul membru care să probeze faptul că pe durata șederii dispune de suficiente resurse pentru a-și acoperi cheltuielile de întreținere, studii și costurile de întoarcere în țara de origine. Statele membre fac publică valoarea minimă a resurselor lunare necesare în sensul prezentei dispoziții, fără a aduce atingere verificării individuale în fiecare dintre cazuri;(c) face dovada, la solicitarea statului membru, a cunoașterii suficiente a limbii în care se va desfășura programul de studii pe care îl va urma;(d) face dovada, la solicitarea statului membru, a achitării taxelor percepute de unitatea de învățământ.(2) Se consideră că studenții care se califică în mod automat pentru asigurare de boală pentru toate riscurile împotriva cărora sunt în mod normal asigurați resortisanții statului membru vizat, ca urmare a înscrierii la o unitate de învățământ, îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (c).Articolul 8Mobilitatea studenților(1) Fără a aduce atingere articolelor 12 alineatul (2), 16 și 18 alineatul (2), un resortisant al unei țări terțe care a fost deja admis ca student și solicită să urmeze în alt stat membru o parte a studiilor deja începute sau să le completeze cu un curs adiacent într-un alt stat membru, este admis de statul membru din urmă într-un termen care să nu împiedice participarea la studiile respective, acordându-se, de asemenea, timp suficient autorităților competente pentru a procesa cererea, dacă acesta:(a) îndeplinește condițiile stabilite la articolele 6 și 7 cu privire la respectivul stat membru;(b) a transmis, odată cu cererea de admisie, documente justificative complete privind situația sa universitară, cât și dovada faptului că respectivul curs pe care dorește să îl urmeze vine în completarea celui deja finalizat și(c) participă la un program de schimb comunitar sau bilateral sau a fost admis ca student într-un stat membru pentru cel puțin doi ani.(2) Cerințele menționate la alineatul (1) litera (c) nu se aplică în cazul în care studentul, în cadrul programului său de studii, este obligat să participe la o parte din cursuri în cadrul unei unități de învățământ dintr-un alt stat membru.(3) Autoritățile competente ale primului stat membru, la solicitarea autorităților competente ale celui de-al doilea stat membru, pun la dispoziție informațiile corespunzătoare cu privire la șederea studentului pe teritoriului primului stat membru.Articolul 9Condiții speciale pentru elevi(1) Sub rezerva articolului 3, un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în cadrul unui program de schimb de elevi trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:(a) să nu fie sub vârsta minimă și să nu aibă peste vârsta maximă stabilite de statul membru vizat;(b) să facă dovada acceptării sale de către o unitate de învățământ secundar;(c) să facă dovada participării la un program recunoscut de schimb de elevi gestionat de o organizație recunoscută în acest scop de statul membru vizat în conformitate cu legislația și practicile administrative interne;(d) să facă dovada faptului că organizația care desfășoară programe de schimburi de elevi acceptă să preia responsabilitatea pentru respectivul elev pe durata prezenței acestuia pe teritoriul statului membru vizat, în special cu privire la cheltuielile de întreținere, școlarizare, de sănătate și de întoarcere în țara de origine;(e) să fie cazat pe întreaga durată a șederii la o familie care îndeplinește condițiile stabilite de statul membru vizat și este selecționată în conformitate cu normele privind programul de schimb de elevi la care participă elevul.(2) Statele membre pot limita admisia elevilor participanți într-un program de schimb la resortisanții țărilor terțe care oferă aceleași oportunități propriilor lor resortisanți.Articolul 10Condiții speciale privind stagiarii neremunerațiSub rezerva articolului 3, un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia sa ca stagiar neremunerat trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:(a) să fi încheiat un acord de formare profesională, aprobat, dacă este necesar, de autoritatea relevantă din statul membru vizat în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, pentru o poziție neremunerată în cadrul întreprinderilor din sectorul public sau privat sau a unei unități de formare profesională recunoscută de statul membru în conformitate cu legislația și practicile administrative interne;(b) să facă dovada solicitată de statul membru care să probeze faptul că pe durata șederii dispune de suficiente resurse pentru a-și acoperi cheltuielile de întreținere, de formare profesională și de întoarcere în țara de origine. Statele membre fac publică valoarea minimă a resurselor lunare necesare în sensul prezentei dispoziții, fără a aduce atingere verificării individuale în fiecare dintre cazuri;(c) să beneficieze, la solicitarea statului membru, de cursuri de bază de învățare a limbii pentru a acumula cunoștințele necesare în scopul îndeplinirii sarcinilor pe care le implică poziția.Articolul 11Condiții speciale pentru voluntariSub rezerva articolului 3, un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în cadrul unui program de servicii de voluntariat trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:(a) să nu fie sub vârsta minimă și să nu aibă peste vârsta maximă stabilite de statul membru vizat;(b) să prezinte un acord încheiat cu organizația responsabilă din statul membru vizat pentru programul de servicii de voluntariat la care participă, oferind o descriere a sarcinilor, a condițiilor privind supravegherea îndeplinirii respectivelor sarcini, a programului de lucru, a resurselor disponibile pentru acoperirea cheltuielilor de deplasare, de întreținere, de cazare și a banilor de buzunar pe întreaga durată a șederii și, după caz, a formării la care participă pentru a-l ajuta să-și îndeplinească sarcinile profesionale;(c) să facă dovada faptului că organizația responsabilă cu programul de servicii de voluntariat la care participă a încheiat o poliță de asigurare civilă și își asumă întreaga responsabilitate pentru acesta pe întreaga durată a șederii, în special cu privire la cheltuielile de întreținere, de sănătate și de întoarcere în țara de origine;(d) și, la solicitarea expresă a statului membru gazdă, să participe la cursuri de bază de învățare a limbii, a istoriei și a structurilor politice și sociale ale respectivului stat membru.CAPITOLUL IIIPERMISE DE ȘEDEREArticolul 12Permisul de ședere eliberat studenților(1) Studentului i se eliberează un permis de ședere pe o perioadă de cel puțin un an, care poate fi reînnoit dacă titularul continuă să îndeplinească condițiile prevăzute la articolele 6 și 7. În cazul în care durata unui curs este mai mică de un an, permisul este valabil pe perioada de desfășurare a cursului.(2) Fără a se aduce atingere articolului 16, reînnoirea unui permis de ședere poate fi refuzată sau permisul poate fi retras, în cazul în care titularul:(a) nu respectă limitele impuse cu privire la accesul la activitățile economice în conformitate cu articolul 17;(b) nu înregistrează un progres acceptabil în studiile sale în conformitate cu legislația și practicile administrative interne.Articolul 13Permisul de ședere eliberat elevilorUn permis de ședere pentru elevi se eliberează pe o perioadă care să nu depășească un an.Articolul 14Permisul de ședere eliberat stagiarilor neremunerațiPerioada de valabilitate a unui permis de ședere eliberat stagiarilor neremunerați corespunde duratei de ocupare a poziției sau este de maxim un an. În cazuri excepționale, acesta poate fi reînnoit, o singură dată și exclusiv pe durata necesară obținerii unei formări profesionale recunoscută de un stat membru în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, cu condiția ca titularul să îndeplinească în continuare condițiile prevăzute la articolele 6 și 10.Articolul 15Permisul de ședere eliberat voluntarilorVoluntarilor li se eliberează un permis de ședere pentru o perioadă de cel mult un an. În cazuri excepționale, dacă durata programului relevant depășește un an, durata valabilității permisului de ședere poate corespunde perioadei respective.Articolul 16Retragerea sau refuzul reînnoirii permiselor de ședere(1) Statele membre pot retrage sau refuza să reînnoiască un permis de ședere eliberat pe baza prezentei directive atunci când a fost obținut în mod fraudulos sau ori de câte ori rezultă că titularul nu a îndeplinit sau nu mai îndeplinește condițiile de intrare și de ședere stabilite la articolul 6 și la oricare dintre articolele 7-11, care se aplică categoriei relevante.(2) Statele membre pot retrage sau refuza reînnoirea unui permis de ședere pe motiv de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică.CAPITOLUL IVTRATAMENTUL APLICABIL RESORTISANȚILOR ȚĂRILOR TERȚE VIZAȚIArticolul 17Activități economice desfășurate de studenți(1) În afara timpului lor de studiu și sub rezerva respectării normelor și condițiilor aplicabile activității relevante în statul membru gazdă, studenții au dreptul de a fi angajați și pot avea dreptul să exercite o activitate economică independentă. Poate fi luată în considerare situația pieței forței de muncă din statul membru gazdă.Atunci când este necesar, statele membre acordă studenților și/sau angajatorilor aprobarea prealabilă în conformitate cu legislația internă.(2) Fiecare stat membru stabilește numărul maxim de ore pe săptămână sau numărul zilelor ori lunilor dintr-un an permise pentru o asemenea activitate, care nu va fi sub 10 ore pe săptămână, sau echivalentul în zile sau luni într-un an.(3) Accesul la activitățile economice în primul an de ședere poate fi restricționat de statul membru gazdă.(4) Statele membre pot solicita studenților să declare, în avans sau în alt mod, unei autorități desemnate de statul membru respectiv, implicarea într-o activitate economică. Angajatorii acestora pot, de asemenea, să se supună unei obligații de declarare, în avans sau în alt mod.CAPITOLUL VPROCEDURĂ ȘI TRANSPARENȚĂArticolul 18Garanții procedurale și transparență(1) Decizia privind o solicitare de obținere sau de reînnoire a permisului de ședere se adoptă, iar solicitantul primește o notificare în acest sens, într-un termen care să nu împiedice participarea la studiile respective, acordându-se, de asemenea, timp suficient autorităților competente pentru a procesa cererea.(2) În cazul în care informațiile furnizate în sprijinul cererii sunt necorespunzătoare, procesarea cererii poate fi suspendată, iar autoritățile competente informează solicitantul cu privire la orice alte informații care mai sunt necesare.(3) Orice decizie de respingere a unei cereri de eliberare a permisului de ședere se comunică resortisantului țării terțe vizat în conformitate cu procedurile de notificare prevăzute de legislația internă. Notificarea menționează posibilele căi de atac pe care le are la dispoziție și termenul în care poate acționa.(4) În cazul în care o cerere este respinsă sau un permis de ședere eliberat în conformitate cu prezenta directivă este retras, persoana vizată are dreptul la o cale de atac judiciară în fața autorităților statului membru vizat.Articolul 19Procedura accelerată de eliberare a permiselor de ședere sau a vizelor pentru studenți și eleviUn acord privind instituirea unei proceduri accelerate de admisie care să permită eliberarea permiselor de ședere sau a vizelor pe numele resortisantului țării terțe vizat poate fi încheiat între autoritatea unui stat membru responsabilă pentru intrarea și șederea studenților sau elevilor care sunt resortisanți ai țărilor terțe și o unitate de învățământ superior sau o unitate care gestionează programele de schimb de elevi care a fost recunoscută în acest scop de statul membru vizat, în conformitate cu legislația și practicile administrative interne.Articolul 20TaxeStatele membre pot pretinde solicitanților plata taxelor de procesare a cererilor în conformitate cu prezenta directivă.CAPITOLUL VIDISPOZIȚII FINALEArticolul 21RaportareaPeriodic, iar pentru prima dată până la 12 ianuarie 2010, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la aplicarea prezentei directive în statele membre și propune modificări, după caz.Articolul 22TranspunereaStatele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 12 ianuarie 2007. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 23Dispoziții tranzitoriiPrin derogare de la dispozițiile stabilite în capitolul III și pentru o perioadă de maxim doi ani de la data stabilită la articolul 22, statele membre nu sunt obligate să elibereze permise în conformitate cu prezenta directivă sub forma unor permise de ședere.Articolul 24TermeneFără a aduce atingere articolului 4 alineatul (2), al doilea paragraf, din Directiva 2003/109/CE, statele membre nu sunt obligate să ia în considerare perioada în care un student, elev care participă într-un program de schimb, stagiar neremunerat sau un voluntar au avut reședința pe teritoriul lor, în scopul acordării unor drepturi suplimentare resortisanților țărilor terțe vizați în conformitate cu legislația internă.Articolul 25Intrarea în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 26DestinatariPrezenta directivă se adresează statelor membre în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleB. R. Bot[1] JO C 68 E, 18.3.2004, p. 107.[2] JO C 133, 6.6.2003, p. 29.[3] JO C 244, 10.10.2003, p. 5.[4] JO L 157, 15.6.2002, p. 1.[5] JO L 16, 23.1.2004, p. 44.--------------------------------------------------