title: Directiva Consiliului din 19 septembrie 1983 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă (a doua directivă specială în sensul articolului 8 din Directiva 80/1107/CEE)

text:
               05/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               258

         31983L0477

               L 263/25

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 19 septembrie 1983
   privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă (a doua directivă specială în sensul articolului 8 din Directiva 80/1107/CEE)
   (83/477/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acestuia;
   având în vedere propunerea Comisiei (1);
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (2);
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3);
   întrucât Rezoluția Consiliului din 29 iunie 1978 privind programul de acțiune al Comunităților Europene referitor la securitatea și sănătatea la locul de muncă (4) prevede elaborarea unor măsuri specifice armonizate referitoare la protecția lucrătorilor expuși la azbest;
   întrucât Directiva 80/1107/CEE a Consiliului din 27 noiembrie 1980 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți chimici, fizici și biologici la locul de muncă (5) adoptă anumite dispoziții de care trebuie să se țină seama pentru protecția respectivă; întrucât această directivă prevede stabilirea, prin directive speciale, a valorilor limită și a cerințelor specifice pentru agenții enumerați în anexa I, care includ azbestul;
   întrucât azbestul este un agent nociv care se găsește într-un număr mare de situații la locul de muncă; întrucât mulți lucrători sunt, prin urmare, expuși la un potențial risc pentru sănătate; întrucât crocidolitul este considerat un tip de azbest deosebit de periculos;
   întrucât, deși cunoștințele științifice actuale nu permit stabilirea unui nivel sub care să nu mai existe riscuri pentru sănătate, o reducere a expunerii la azbest scade totuși riscul apariției maladiei asociate azbestului; întrucât prezenta directivă include condiții minime care vor fi revizuite pe baza experienței acumulate și a realizărilor tehnologice din acest domeniu;
   întrucât microscopia optică, deși nu permite identificarea celor mai mici fibre dăunătoare sănătății, este metoda actuală cea mai utilizată pentru măsurarea periodică a azbestului;
   întrucât, prin urmare, măsurile preventive pentru protecția sănătății lucrătorilor expuși la azbest și obligația prevăzută pentru statele membre cu privire la supravegherea sănătății acestora sunt importante,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă, care este a doua directivă specială în sensul articolului 8 din Directiva 80/1107/CEE, are ca obiect protecția lucrătorilor împotriva riscurilor pentru sănătatea lor, inclusiv prevenirea acestor riscuri, care decurg sau pot decurge ca urmare a expunerii la azbest la locul de muncă. Aceasta stabilește valorile limită și alte dispoziții speciale.
   (2)   Prezenta directivă nu se aplică:

               —

               transportului maritim;

               —

               transportului aerian.

         (3)   Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a aplica sau de a adopta acte cu putere de lege și acte administrative care să asigure o protecție mai mare lucrătorilor, în special cu privire la înlocuirea azbestului cu înlocuitori mai puțin periculoși.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive, termenul „azbest” desemnează următorii silicați fibroși:

               —

               actinolit, nr. CAS 77536-66-4* (6);

               —

               azbest grünerit (amosit) nr. CAS 12172-73-5* (6);

               —

               antofilit, nr. CAS 77536-67-5* (6);

               —

               crisolit, nr. CAS 12001-29-5 (6);

               —

               crocidolit, nr. CAS 12001-28-4 (6);

               —

               tremolit, nr. CAS 77536-68-6* (6).

         Articolul 3
   (1)   Prezenta directivă se aplică activităților în care lucrătorii sunt sau pot fi expuși în timpul lucrului la praf provenit din azbest sau din materiale ce conțin azbest.
   (2)   Pentru orice activitate care poate să prezinte un risc de expunere la praf provenit din azbest sau din materiale care conțin azbest, acest risc trebuie evaluat într-un mod care să permită determinarea naturii și a gradului de expunere a lucrătorilor la praful provenit din azbest sau din materiale ce conțin azbest.
   (3)   În cazul în care evaluarea prevăzută la alineatul (2) indică o concentrație a fibrelor de azbest în aer la locul de muncă în lipsa oricărui echipament de protecție individuală este la un nivel, în funcție de alegerea fiecărui stat membru, măsurat sau calculat pentru un interval de timp de referință de opt ore:

               —

               mai mic de 0,25 fibre/cm3 și/sau

               —

               mai mic decât doza cumulată de 15,00 fibre-zile/cm3 pe o perioadă trei luni,

         articolele 4, 7, 13, 14 alineatul (2), 15 și 16 nu se aplică.
   (4)   Evaluarea prevăzută la alineatul (2) face obiectul unei consultări a lucrătorilor și a reprezentanților acestora din întreprindere sau unitate și este revizuită, dacă există motive să se considere că este incorectă sau se produce o schimbare materială la locul de muncă.
   Articolul 4
   Sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se adoptă următoarele măsuri:

               1.

               activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) trebuie să facă obiectul unui sistem de notificare gestionat de către autoritatea competentă a statului membru;

               2.

               angajatorul trebuie să prezinte notificarea autorității competente a statului membru, în conformitate cu actele cu putere de lege și cu actele administrative din dreptul intern. Această notificare trebuie să includă cel puțin o scurtă descriere a:

                           —

                           tipurilor și cantităților de azbest utilizate;

                           —

                           activităților și procedeelor aplicate;

                           —

                           produselor fabricate;

               3.

               lucrătorii și reprezentanții acestora din întreprindere sau unitate au acces la documentul care face obiectul notificării referitoare la propria lor întreprindere sau unitate, în conformitate cu legislațiile interne;

               4.

               ori de câte ori intervine o schimbare importantă în utilizarea azbestului sau a materialelor ce conțin azbest, trebuie prezentată o nouă notificare.

         Articolul 5
   Trebuie interzisă aplicarea azbestului prin procedee de pulverizare.
   Articolul 6
   Pentru toate activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1), expunerea lucrătorilor la praful provenit din azbest sau din materiale care conțin azbest la locul de muncă trebuie redusă până la un nivel cât se poate de mic și în orice caz sub valorile limită stabilite la articolul 8, în special prin următoarele măsuri, dacă este cazul:

               1.

               cantitatea de azbest utilizată în fiecare caz trebuie să fie limitată la cantitatea cea mai mică posibilă;

               2.

               numărul de lucrători expuși sau care ar putea fi expuși la praful provenit din azbest sau din materialele ce conțin azbest trebuie limitat la cea mai mică cifră posibilă;

               3.

               în principiu, procesele de muncă trebuie să fie astfel concepute încât să se evite eliberarea prafului de azbest în aer;
               Dacă acest lucru nu este practic posibil, praful trebuie eliminat cât se poate de aproape de punctul în care este emis.

               4.

               trebuie să fie posibilă curățirea și întreținerea periodică și eficientă a tuturor clădirilor, instalațiilor și echipamentelor implicate în prelucrarea sau tratarea azbestului;

               5.

               depozitarea și transportul azbestului, ca materie primă, trebuie să se facă în ambalaje corespunzătoare, închise etanș;

               6.

               deșeurile trebuie colectate și evacuate de la locul de muncă cât se poate de repede, în ambalaje corespunzătoare, închise etanș și prevăzute cu etichete care să indice conținutul de azbest. Această măsură nu se aplică activităților miniere.
               Deșeurile prevăzute la alineatul precedent sunt apoi tratate în conformitate cu Directiva 78/319/CEE a Consiliului din 20 martie 1978 privind deșeurile toxice și periculoase (7).

         Articolul 7
   Sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se adoptă următoarele măsuri:

               1.

               pentru a asigura respectarea valorilor limită stabilite la articolul 8, măsurarea conținutului de azbest în aer la locul de muncă se realizează în conformitate cu metodele de referință descrise în anexa I sau cu orice alte metodă care dă rezultate echivalente. Această măsurare trebuie planificată și realizată periodic, cu o eșantionare reprezentativă pentru expunerea individuală a lucrătorului la praful provenit din azbest sau din materialele care conțin azbest;
               În sensul măsurării prevăzute la primul paragraf, se iau în considerare numai fibrele cu o lungime mai mare de cinci micrometri, o lățime de cel mult 3 micrometri și cu un raport lungime/lățime mai mare de 3:1.
               Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei și ținând seama în special de progresul științific și tehnic și de experiența câștigată în aplicarea prezentei directive, reexaminează dispozițiile alineatului (1) prima teză în termen de cinci ani de la adoptarea prezentei directive, în vederea stabilirii unei metode unice pentru determinarea concentrațiilor de azbest din aer la nivel comunitar;

               2.

               eșantionarea se realizează după consultarea lucrătorilor și/sau a reprezentanților acestora din întreprindere sau unitate;

               3.

               eșantionarea se realizează de către personalul calificat în acest sens. Eșantioanele luate se analizează ulterior în laboratoare utilate pentru a le analiza și calificate să aplice metodele de identificare necesare;

               4.

               măsurarea cantității de azbest din aer se realizează, de regulă, cel puțin la fiecare trei luni și, în orice caz, ori de câte ori se introduce o modificare tehnică. Frecvența măsurărilor poate fi totuși redusă în situațiile prevăzute la alineatul (5);

               5.

               frecvența măsurărilor se poate reduce la una pe an în cazul în care:

                           —

                           nu există modificări importante ale condițiilor la locul de muncă și

                           —

                           rezultatele a două măsurări precedente nu au depășit jumătate din valorile limită stabilite la articolul 8.

                     În cazul în care echipe de lucrători desfășoară operații identice sau similare în același loc și aceștia sunt expuși astfel la același risc pentru sănătate, eșantionarea se poate face pe echipe.

               6.

               durata eșantionării trebuie să reprezinte expunerea pentru un interval de timp de referință de opt ore (un schimb) prin măsurări sau calcule ponderate în funcție de timp. Durata diferitelor procese de eșantionare se determină, de asemenea, în conformitate cu punctul 6 din anexa I.

         Articolul 8
   Se aplică următoarele valori limită:

               (a)

               concentrația fibrelor de azbest, altele decât cele de crocidolit, din aer la locul de muncă:
               1,00 fibre/cm3 măsurate sau calculate pentru un interval de timp de referință de 8 ore;

               (b)

               concentrația fibrelor de crocidolit din aer la locul de muncă:
               0,50 fibre/cm3 măsurate sau calculate pentru un interval de timp de referință de 8 ore;

               (c)

               concentrația fibrelor de azbest din aer la locul de muncă pentru amestecurile de crocidolit și alte fibre de azbest:
               valoarea limită este cea calculată pe baza valorilor limită prevăzute la literele (a) și (b), ținând seama de proporțiile de crocidolit și alte tipuri de azbest din amestec.

         Articolul 9
   Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei, ținând seama, în special, de progresul științific și tehnic și având în vedere experiența câștigată în cursul aplicării prezentei decizii, reexaminează dispozițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (3) și la articolul 8 până la 1 ianuarie 1990.
   Articolul 10
   (1)   În cazul în care valorile limită stabilite la articolul 8 sunt depășite, trebuie identificate motivele depășirii limitelor și trebuie luate de îndată măsurile corespunzătoare.
   Nu pot fi continuate activitățile în sectoarele afectate până când nu au fost luate măsurile specifice de protecție a lucrătorilor în cauză.
   (2)   Pentru verificarea eficienței măsurilor menționate la alineatul (1) primul paragraf, se efectuează imediat încă o determinare a concentrațiilor de azbest din aer.
   (3)   În cazul în care nu este posibilă reducerea expunerii prin alte mijloace și dacă se dovedește necesară purtarea echipamentului de protecție respiratorie individuală, această măsură poate să nu fie permanentă și se menține la minimul strict necesar pentru fiecare lucrător.
   Articolul 11
   (1)   Pentru anumite activități la care se poate preconiza depășirea valorilor limită stabilite la articolul 8 și în privința cărora nu sunt practic posibile măsurile tehnice preventive pentru limitarea concentrațiilor de azbest din aer, angajatorul stabilește măsurile destinate să asigure protecția lucrătorilor în timpul acestor activități și, în special, următoarele:

               (a)

               lucrătorii sunt dotați cu echipamentul respirator corespunzător și alte echipamente de protecție individuală pe care trebuie să le poarte;

               (b)

               se instalează panouri de avertizare care semnalizează probabilitatea depășirii valorilor limită stabilite la articolul 8.

         (2)   Lucrătorii și/sau reprezentanții acestora din întreprindere sau unitate sunt consultați cu privire la măsurile respective înainte de desfășurarea activităților în cauză.
   Articolul 12
   (1)   Se elaborează un plan de lucru înainte de începerea lucrărilor de demolare sau de evacuare a azbestului și produselor ce conțin azbest din clădiri, structuri, echipamente sau instalații sau de pe nave.
   (2)   Planul menționat la alineatul (1) trebuie să prevadă măsurile necesare pentru asigurarea securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă.
   Planul trebuie să specifice în special următoarele:

               —

               în măsura în care este practic posibil, azbestul și produsele ce conțin azbest sunt evacuate înaintea începerii operațiilor de demolare;

               —

               este asigurat echipamentul de protecție individuală menționat la articolul 11 alineatul (1) litera (a), dacă este necesar.

         Articolul 13
   (1)   Pentru toate activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) și sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta următoarele:

               (a)

               locurile în care se desfășoară activitățile menționate anterior îndeplinesc următoarele condiții:

                           (i)

                           sunt demarcate în mod clar și semnalizate cu panouri de avertizare;

                           (ii)

                           nu sunt accesibile lucrătorilor, alții decât cei care prin natura activității sau îndatoririlor lor, trebuie să intre acolo;

                           (iii)

                           constituie sectoare în care ar trebui să nu se fumeze;

               (b)

               se amenajează sectoare separate unde lucrătorii pot mânca și bea, fără riscul contaminării cu praf de azbest;

               (c)

                           (i)

                           lucrătorii sunt dotați cu îmbrăcăminte de lucru sau de protecție specifică;

                           (ii)

                           îmbrăcămintea de lucru sau de protecție respectivă rămâne în întreprindere. Aceasta poate fi totuși curățată în unități din afara întreprinderii care sunt utilate pentru acest tip de activitate, dacă întreprinderea însăși nu efectuează curățarea; în această situație, îmbrăcămintea este transportată în recipiente închise;

                           (iii)

                           sunt prevăzute locuri separate de păstrare pentru îmbrăcămintea de lucru sau de protecție și pentru îmbrăcămintea de stradă;

                           (iv)

                           se asigură punerea la dispoziția lucrătorilor de amenajări corespunzătoare și specifice incluzând dușuri, în cazul operațiunilor cu praf;

                           (v)

                           echipamentul de protecție se lasă într-un loc bine stabilit și se verifică și se curăță după fiecare utilizare; se iau măsurile corespunzătoare pentru repararea sau înlocuirea echipamentului defect înainte de o nouă utilizare.

         (2)   Lucrătorii nu suportă costul măsurilor adoptate în temeiul alineatului (1).
   Articolul 14
   (1)   Pentru activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) se iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta că lucrătorii și reprezentanții acestora din întreprindere sau unitate primesc informațiile corespunzătoare cu privire la:

               —

               posibilele riscuri pentru starea de sănătate datorită expunerii la praful provenit din azbest sau din materialele care conțin azbest;

               —

               existența valorilor limită legale și necesitatea supravegherii atmosferei;

               —

               condițiile de igienă, inclusiv necesitatea abținerii de la fumat;

               —

               precauțiile necesare cu privire la purtarea și utilizarea echipamentului și îmbrăcămintei de protecție;

               —

               precauții speciale destinate minimizării expunerii la azbest.

         (2)   În afară de măsurile menționate la alineatul (1) și sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta următoarele:

               (a)

               lucrătorii și/sau reprezentanții acestora din întreprindere sau unitate au acces la rezultatele determinărilor de concentrație a azbestului din aer și primesc explicații cu privire la importanța acestor rezultate;

               (b)

               dacă rezultatele depășesc valorile limită stabilite la articolul 8, lucrătorii în cauză și reprezentanții acestora din întreprindere sau unitate sunt informați de îndată despre această situație și motivul acesteia și sunt consultați cu privire la măsurile ce trebuie luate sau, în caz de urgență, sunt informați despre măsurile care au fost luate.

         Articolul 15
   Sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se adoptă următoarele măsuri:

               1.

               Trebuie să se asigure evaluarea stării de sănătate a fiecărui lucrător înainte de expunerea la praful provenit din azbest sau din materialele care conțin azbest la locul de muncă.
               Această evaluare trebuie să includă un examen specific al plămânilor. Anexa II oferă recomandări practice pe care statele membre le pot consulta pentru supravegherea clinică a lucrătorilor; recomandările respective se adaptează în funcție de progresele tehnice, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 10 din Directiva 80/1107/CEE.
               Trebuie asigurată o nouă evaluare cel puțin o dată la fiecare trei ani, pe întreaga durată a expunerii.
               Se întocmesc fișe medicale individuale, în conformitate cu legislația și practica națională pentru fiecare lucrător.

               2.

               Ca urmare a supravegherii clinice menționate la alineatul (1), medicul sau autoritatea răspunzătoare de supravegherea medicală a lucrătorilor ar trebui, în conformitate cu legislațiile interne, să recomande sau să hotărască măsurile de protecție individuală sau de prevenire ce trebuie adoptate; acestea pot include, dacă este cazul, retragerea lucrătorului în cauză de la orice expunere la azbest.

               3.

               Lucrătorii trebuie să primească informații și recomandări referitoare la evaluările stării lor de sănătate, la care pot fi supuși după încetarea expunerii.

               4.

               Lucrătorul sau angajatorul în cauză pot solicita o revizie a evaluărilor menționate la alineatul (2), în conformitate cu legislațiile interne.

         Articolul 16
   Sub rezerva articolului 3 alineatul (3), se adoptă următoarele măsuri:

               1.

               Angajatorul trebuie să înscrie lucrătorii abilitați să desfășoare activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) într-un registru, în care să se precizeze natura și durata activității și expunerea la care sunt supuși aceștia. Medicul și autoritatea răspunzătoare de supravegherea medicală au acces la registrul respectiv. Fiecare lucrător are acces la rezultatele din registru referitoare la propria persoană. Lucrătorii și reprezentanții acestora au acces la informațiile colective anonime din registru.

               2.

               Registrul menționat la alineatul (1) și fișele medicale menționate la articolul 15 alineatul (1) se păstrează cel puțin 30 de ani de la încetarea expunerii, în conformitate cu legislațiile interne.

         Articolul 17
   Statele membre țin evidența cazurilor recunoscute de azbestoză și mezoteliom.
   Articolul 18
   (1)   Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive înainte de 1 ianuarie 1987. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta. Cu toate acestea, data de 1 ianuarie 1987 se reportează până la 1 ianuarie 1990 în ceea ce privește activitățile miniere cu azbest.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei dispozițiile de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 19
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 septembrie 1983.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. VARFIS

      (1)  JO C 262, 9.10.1980, p. 7 și

      JO C 301, 18.11.1982, p. 6.

      (2)  JO C 310, 30.11.1981, p. 43.

      (3)  JO C 125, 17.5.1982, p. 155.

      (4)  JO C 165, 11.7.1978, p. 1.

      (5)  JO L 327, 3.12.1980, p. 8.

      (6)  Numărul din registrul Chemical Abstract Service (CAS).

      (7)  JO L 84, 31.3.1978, p. 43.
   ANEXA I
   Metoda de referință prevăzută la articolul 7 alineatul (1) pentru determinarea conținutului de azbest în aer la locul de muncă
   1.   Se iau eșantioane din sectorul în care respiră fiecare lucrător: adică dintr-o emisferă cu raza de 300 mm care se întinde în fața capului și este măsurată de la punctul de mijloc al unei linii care unește urechile.
   2.   Se utilizează filtre cu membrană (amestec de esteri celulozici sau nitrat de celuloză) cu dimensiuni ale porilor de 0,8 până la 1,2 micrometri cu pătrate imprimate și un diametru de 25 mm.
   3.   Se utilizează o montură pentru filtru cu fața deschisă, cu o apărătoare cilindrică care se desfășoară pe o distanță între 33 și 44 mm în fața filtrului și expune o arie circulară cu un diametru de cel puțin 20 mm. În timpul utilizării, apărătoarea este îndreptată în jos.
   4.   Se utilizează o pompă portabilă cu baterie, purtată pe cureaua lucrătorului sau într-un buzunar. Fluxul este lin și debitul este stabilit inițial la 1,0 litri/minut ± 5 %. Debitul se menține în limitele a ± 10 % din debitul inițial pe durata eșantionării.
   5.   Timpul de eșantionare se măsoară cu o abatere permisă de 2 %.
   6.   Încărcarea optimă cu fibre pe filtre se situează în intervalul de la 100 la 400 fibre/mm2.
   7.   În ordinea preferințelor, se așează întregul filtru sau o porțiune din filtru pe un portobiect de microscop, se face transparent prin metoda cu acetonă-triacetină și se acoperă cu o lamă de acoperire din sticlă.
   8.   Pentru numărătoare se utilizează un microscop binocular cu următoarele caracteristici:

               —

               iluminare Koehler;

               —

               ansamblul condensatorului conține un condensator Abbe sau unul acromatic cu contrast de fază într-o montare cu focalizare centrată. Reglarea centrării contrastului de fază este independentă de mecanismul de centrare al condensatorului;

               —

               obiectiv acromatic cu contrast de fază pozitiv cu focar cu 40 de bare, cu apertură numerică de 0,65-0,70 și absorbție circulară de fază în intervalul 65-85 %;

               —

               oculare compensatoare de 12,5 ori; cel puțin un ocular trebuie să permită inserția unui reticul și să fie de tip focalizator;

               —

               un reticul de ocular circular Walton-Becket cu un diametru al diafragmei în planul obiectului de 100 micrometri ± 2 micrometri, când se utilizează obiectivul și ocularul specificat, verificat pe un micrometru cu platformă.

         9.   Microscopul se instalează conform instrucțiunilor producătorului și se verifică limita de detecție utilizând o „lamelă de încercare cu contrast de fază”. Pe lame de analiză AIA, trebuie să fie vizibil până la cod 5, iar pe lamela HSE/NPL numărul 2 trebuie să fie vizibil până la bloc 5, dacă se utilizează conform specificațiilor producătorului. Acest procedeu trebuie urmat la începutul zilei de utilizare.
   10.   Numărătoarea eșantioanelor se face după următoarele reguli:

               —

               o fibră numărabilă este orice fibră specificată la articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf, care nu atinge o particulă cu un diametru maxim mai mare de trei micrometri;

               —

               orice fibră numărabilă cu ambele capete în interiorul suprafeței reticulului se socotește ca o fibră; orice fibră cu doar un singur capăt în interiorul suprafeței se socotește ca jumătate;

               —

               suprafețele reticulelor pentru numărare se aleg în mod aleatoriu în interiorul suprafeței expuse a filtrului;

               —

               un aglomerat de fibre care în unul sau mai multe puncte de pe lungimea sa apare solid și nedivizat, dar în celelalte puncte este divizat în șuvițe separate (o fibră scindată) este socotit ca o singură fibră, dacă este conform descrierii din articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf și de la prima liniuță din prezentul alineat, diametrul măsurat fiind acela al porțiunii nedivizate, nu cel al porțiunii divizate;

               —

               în orice alt aglomerat de fibre, în care fibrele individuale se ating sau se intersectează între ele (fascicul), numărătoarea fibrelor se face individual, dacă acestea se pot distinge suficient pentru a putea stabili dacă sunt conform descrierii din articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf și prima liniuță din prezentul alineat. Dacă nu se pot distinge fibre individuale care satisfac această definiție, se consideră că fasciculul este o singură fibră dacă, luat în totalitate, se conformează descrierii din articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf și de la prima liniuță din prezentul alineat;

               —

               dacă mai mult de o optime din suprafața unui reticul este acoperită de un aglomerat de fibre și/sau particule, suprafața reticulului trebuie eliminată și numărată alta;

               —

               se numără 100 de fibre, ceea ce face posibilă examinarea a minimum 20 de suprafețe de reticul sau se examinează 100 suprafețe de reticul.

         11.   Numărul mediu de fibre per reticul se calculează prin împărțirea numărului de fibre numărate la numărul de suprafețe de reticul examinate. Efectul asupra numărului de semne de pe filtru și contaminării se menține sub trei fibre/100 suprafețe de reticul și se determină cu ajutorul filtrelor martor.
   Concentrația din aer = (numărul pe suprafețe de reticul x suprafața expusă a filtrului)/(suprafața reticulului x volumul aerului colectat).
   ANEXA II
   Recomandări practice pentru controlul clinic al lucrătorilor, prevăzut la articolul 15 alineatul (1)
   1.   Cunoștințele actuale arată că expunerea la fibre de azbest libere poate duce la următoarele maladii:

               —

               azbestoză;

               —

               mezoteliom;

               —

               cancer pulmonar;

               —

               cancer gastro-intestinal.

         2.   Medicul și/sau autoritatea răspunzătoare de supravegherea medicală a lucrătorilor expuși la azbest trebuie să cunoască condițiile de expunere sau particularitățile fiecărui lucrător.
   3.   Supravegherea clinică a lucrătorilor trebuie să fie efectuată în conformitate cu principiile și practicile medicinei muncii; aceasta trebuie să includă cel puțin următoarele măsuri:

               —

               menținerea fișelor cu antecedentele medicale și profesionale ale lucrătorilor;

               —

               interviu personal;

               —

               examen clinic al plămânilor;

               —

               examen al funcției respiratorii.

         Sunt de dorit și alte examene, inclusiv o radiografie format standard a plămânilor și analize de laborator, ca analiza citologică a sputei. Aceste examene trebuie hotărâte pentru fiecare lucrător aflat sub supraveghere medicală, având în vedere cele mai recente cunoștințe de care dispune medicina muncii.


title: Directiva 92/35/CEE a Consiliului din 29 aprilie 1992 de stabilire a normelor de control și a măsurilor pentru combaterea pestei cabaline africane

text:
               03/Volumul 11

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               22

         31992L0035

               L 157/19

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DIRECTIVA 92/35/CEE A CONSILIULUI
   din 29 aprilie 1992
   de stabilire a normelor de control și a măsurilor pentru combaterea pestei cabaline africane
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3);
   întrucât Directiva 90/426/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind condițiile de inspecție veterinară care reglementează circulația și importul de ecvidee (4) din țări terțe urmărește să liberalizeze circulația ecvideelor pe teritoriul Comunității; întrucât, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4), trebuie introduse măsuri comunitare pentru a armoniza normele de control și măsurile de combatere a pestei cabaline africane;
   întrucât asemenea măsuri fac posibilă asigurarea dezvoltării raționale a sectorului agricol și contribuie la protecția sănătății animale în Comunitate;
   întrucât o izbucnire a acestei boli poate lua rapid proporții epizootice, cauzând mortalitate și perturbări care pot reduce, în mod grav, rentabilitatea producției de animale;
   întrucât trebuie luate măsuri de control de îndată ce se suspectează prezența bolii și întrucât trebuie pus în aplicare un plan de acțiune imediată și eficientă de îndată ce prezența bolii este confirmată, pentru a garanta protecția sănătății animale în Comunitate;
   întrucât măsurile ce urmează să fie luate trebuie să vizeze prevenirea răspândirii pestei cabaline africane; întrucât circulația animalelor care ar putea transmite infecția trebuie controlată cu strictețe, iar insectele din exploatațiile infectate trebuie distruse;
   întrucât trebuie specificate condițiile în care se poate efectua vaccinarea împotriva pestei cabaline africane și normele care reglementează o asemenea vaccinare;
   întrucât, pentru a asigura un control mai eficient al bolii, ar trebui luate măsuri de stabilire a unor zone de protecție și de supraveghere, ținând seama de factori geografici, administrativi, ecologici și epidemiologici;
   întrucât realizarea unei anchete epidemiologice aprofundate este indispensabilă pentru prevenirea oricărei răspândiri a bolii;
   întrucât articolul 3 din Decizia 90/424/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind cheltuielile în domeniul veterinar (5) se aplică în cazul apariției pestei cabaline africane,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă stabilește normele de control și măsurile pentru combaterea pestei cabaline africane.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive, definițiile de la articolul 2 din Directiva 90/426/CEE se aplică după caz.
   Cu toate acestea, se înțelege prin exploatație o exploatație în sensul Directivei 90/426/CEE și rezervațiile naturale în care ecvideele trăiesc în libertate.
   În afară de aceasta, se înțelege prin:

               (a)

                  proprietar sau deținător: orice persoană sau persoane fizice sau juridice care au în proprietate sau în întreținere ecvidee, cu sau fără titlu oneros;

               (b)

                  vector: o insectă din specia Culicoides imicola sau orice altă insectă din genul Culicoides, care ar putea transmite pesta cabalină africană, identificabilă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19, în urma avizului Comitetului veterinar științific;

               (c)

                  confirmare: declararea, de către autoritatea competentă, a prezenței pestei cabaline africane, bazată pe rezultate de laborator; cu toate acestea, în cazul unei epidemii, autoritatea competentă poate, de asemenea, confirma boala, pe baza rezultatelor clinice și/sau epidemiologice;

               (d)

                  autoritate competentă: autoritatea centrală dintr-un stat membru, responsabilă cu efectuarea controalelor sanitar-veterinare sau orice autoritate sanitar-veterinară căreia i-a fost delegată această competență;

               (e)

                  medic veterinar oficial: medicul veterinar desemnat de autoritatea competentă.

         Articolul 3
   Statele membre trebuie să se asigure că apariția sau suspiciunea apariției pestei cabaline africane face obiectul unei notificări obligatorii și imediate către autoritatea competentă.
   Articolul 4
   (1)   În cazul în care o exploatație conține una sau mai multe ecvidee suspecte de a fi infectate cu pesta cabalină africană, statele membre trebuie să se asigure că medicul veterinar oficial pune în aplicare de îndată mijloacele oficiale de investigație pentru a confirma sau infirma prezența bolii respective.
   (2)   Din momentul în care se declară suspiciunea de infecție, medicul veterinar oficial trebuie:

               (a)

               să pună exploatațiile suspecte sub supraveghere oficială;

               (b)

               să inițieze:

                           (i)

                           un recensământ oficial al ecvideelor, care să indice, în cazul fiecărei specii, numărul de ecvidee deja moarte, infectate sau care ar putea fi infectate și reactualizarea acestui recensământ, astfel încât să se țină seama de ecvideele născute sau moarte în această perioadă plină de suspiciuni; datele din recensământ trebuie prezentate la cerere și pot fi verificate la fiecare inspecție;

                           (ii)

                           un recensământ al locurilor care ar putea facilita supraviețuirea vectorului sau adaptarea acestuia și folosirea mijloacelor corespunzătoare pentru eliminarea insectelor din asemenea locuri;

                           (iii)

                           o anchetă epidemiologică în conformitate cu articolul 7;

               (c)

               să viziteze exploatația(ile) în mod regulat și cu această ocazie:

                           (i)

                           să examineze fiecare ecvideu din exploatație;

                           (ii)

                           să efectueze un examen clinic detaliat sau o autopsie a animalelor suspecte sau moarte și să preleveze probele necesare pentru examenele de laborator;

               (d)

               să se asigure că:

                           (i)

                           toate ecvideele din exploatație(i) sunt ținute în adăposturile lor sau în alte locuri protejate împotriva vectorului;

                           (ii)

                           toate transporturile de ecvidee către sau din exploatație(i) sunt interzise;

                           (iii)

                           se folosesc mijloace corespunzătoare de eradicare a insectelor în și împrejurul adăposturilor acestor ecvidee;

                           (iv)

                           cadavrele ecvideelor care au murit în exploatație sunt distruse, eliminate, incinerate sau îngropate în conformitate cu Directiva 90/667/CEE a Consiliului din 27 noiembrie 1990 de stabilire a normelor sanitar-veterinare privind eliminarea și prelucrarea deșeurilor animale, introducerea pe piață a acestora și protecția împotriva agenților patogeni din hrana pentru animale de origine animală sau din pește și de modificare a Directivei 90/425/CEE (6).

         (3)   Până la introducerea măsurilor oficiale menționate la alineatul (2), proprietarul sau deținătorul oricăror animale suspecte de boală trebuie să ia toate măsurile necesare de protecție pentru a fi în conformitate cu alineatul (2) litera (d).
   (4)   Autoritatea competentă poate aplica oricare din măsurile menționate la alineatul (2) altor exploatații, în cazul în care locația, situarea geografică sau contactele cu exploatațiile suspecte de boală dau motive de îngrijorare privind o posibilă contaminare.
   (5)   În afară de prevederile alineatului (2), se pot stabili dispoziții specifice în conformitate cu procedura menționată la articolul 19 pentru rezervațiile naturale unde ecvideele trăiesc în libertate.
   (6)   Măsurile prevăzute de prezentul articol se suspendă oficial doar în cazul în care autoritatea competentă nu mai suspectează prezența pestei cabaline africane.
   Articolul 5
   Vaccinarea împotriva pestei cabaline africane se face numai în conformitate cu dispozițiile prevăzute de prezenta directivă.
   Articolul 6
   (1)   În cazul în care prezența pestei cabaline africane este confirmată oficial, medicul veterinar oficial:

               (a)

               procedează de îndată, sub control oficial, la sacrificarea ecvideelor care sunt infectate sau prezintă simptome clinice de pestă cabalină africană, din exploatațiile infectate;

               (b)

               organizează distrugerea, eliminarea, incinerarea sau îngroparea cadavrelor ecvideelor în cauză, în conformitate cu Directiva 90/667/CEE și/sau;

               (c)

               extinde masurile prevăzute la articolul 4 la exploatațiile situate pe o rază de 20 km (incluse în zona de protecție) în jurul exploatațiilor infectate;

               (d)

               procedează, în zona prevăzută la litera (c), la vaccinarea sistematică a tuturor ecvideelor, folosind un vaccin autorizat de autoritatea competentă și la identificarea acestora prin mărci clare și permanente, aplicate printr-o metodă autorizată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19. Cu toate acestea, în funcție de circumstanțele epidemiologice, meteorologice, geografice sau climatice, autoritatea competentă poate deroga de la obligativitatea vaccinării. Autoritatea competentă informează Comisia cu privire la aceasta;

               (e)

               efectuează o anchetă epidemiologică în conformitate cu articolul 7.

         (2)   Autoritatea competentă poate extinde măsurile prevăzute la alineatul (1) dincolo de zona menționată la litera (c) în cazul în care, având în vedere situația geografică, ecologică sau meteorologică sau circulația ecvideelor către sau dinspre o exploatație în care s-a confirmat prezența bolii, există motive de a se suspecta o extindere a pestei cabaline africane. Autoritatea competentă informează Comisia cu privire la aceasta.
   (3)   În cazul în care zona menționată la alineatul (1) se situează pe teritoriul mai multor state membre, autoritățile competente din statele membre în cauză colaborează în scopul delimitării acestei zone. În cazul în care este necesar, zona este delimitată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 7
   (1)   Ancheta epidemiologică vizează următoarele aspecte:

               —

               durata perioadei în care este posibil ca pesta cabalină africană să fi fost prezentă în exploatație;

               —

               posibilele origini ale pestei cabaline africane în exploatație și identificarea altor exploatații în care se găsesc ecvidee care ar fi putut fi infectate sau contaminate de la aceeași sursă;

               —

               prezența și distribuția vectorilor bolii;

               —

               circulația ecvideelor către și din exploatațiile în cauză sau eventuala scoatere a cadavrelor de ecvidee din aceste exploatații.

         (2)   Se instituie o celulă de criză în vederea coordonării depline a tuturor măsurilor necesare pentru a asigura eradicarea pestei cabaline africane în cel mai scurt timp și în vederea efectuării anchetei epidemiologice.
   Normele generale privind celulele de criză naționale și comunitare sunt adoptate de către Consiliu, la propunerea Comisiei.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre se asigură că, pe lângă măsurile menționate la articolul 6, autoritatea competentă delimitează o zonă de protecție și o zonă de supraveghere. În delimitarea acestor zone se ține cont de factorii geografici, administrativi, ecologici și epizootici care au legătură cu pesta cabalină africană, precum și de structurile de control.

               (2)

                           (a)

                           Zona de protecție este constituită din acea parte din teritoriul comunitar cu o rază de cel puțin 100 km în jurul exploatației infectate.

                           (b)

                           Zona de supraveghere este constituită din acea parte din teritoriul comunitar care se întinde pe o rază de cel puțin 50 km dincolo de zona de protecție unde nu au fost efectuate vaccinări constante în ultimele 12 luni.

                           (c)

                           În cazul în care aceste zone se situează pe teritoriul mai multor state membre, autoritățile competente din statele membre în cauză colaborează în vederea delimitării zonelor menționate la literele (a) și (b). Cu toate acestea, în cazul în care este necesar, zona de protecție și zona de supraveghere sunt delimitate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.

         (3)   La cererea justificată a unui stat membru se poate lua o decizie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19, în vederea modificării delimitării zonelor definite la alineatul (2), ținându-se seama de:

               —

               poziția geografică a acestora și factorii ecologici;

               —

               condițiile meteorologice;

               —

               prezența și distribuția vectorului;

               —

               rezultatele studiilor epizootiologice efectuate în conformitate cu articolul 7;

               —

               rezultatele examenelor de laborator;

               —

               aplicarea măsurilor de control, în special a celor privind eradicarea insectelor.

         Articolul 9
   (1)   Statele membre se asigură că următoarele măsuri se aplică în zona de protecție:

               (a)

               toate exploatațiile cu ecvidee din zonă sunt identificate;

               (b)

               medicul veterinar oficial efectuează:

                           —

                           vizite periodice la toate exploatațiile cu ecvidee;

                           —

                           examene clinice ale ecvideelor în cauză incluzând, după caz, prelevarea de probe pentru examenele de laborator; trebuie ținută o evidență a vizitelor și a rezultatelor acestora;

               (c)

               ecvideele părăsesc exploatația în care sunt ținute doar pentru a fi transportate direct și sub supraveghere oficială, în vederea sacrificării de urgență, către un abator situat în acea zonă sau, în cazul în care zona respectivă nu are abator, către un abator situat în zona de supraveghere desemnată de autoritatea competentă.

         (2)   Pe lângă măsurile prevăzute la alineatul (1), se poate lua o decizie de efectuare a vaccinării sistematice a ecvideelor contra pestei cabaline africane și de identificare a acestora în zona de protecție, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 10
   Statele membre trebuie să se asigure că:

               1.

               măsurile prevăzute la articolul 9 alineatul (1) se aplică în zona de supraveghere. Cu toate acestea, în cazul în care în zona de supraveghere nu se află nici un abator, ecvideele pot fi sacrificate în zona de protecție, într-un abator desemnat de autoritatea competentă;

               2.

               toate vaccinările împotriva pestei cabaline africane sunt interzise în zona de supraveghere.

         Articolul 11
   Perioada de aplicare și de menținere a măsurilor prevăzute la articolele 6, 8, 9 și 10 este determinată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19. În nici un caz perioada nu poate fi mai mică de 12 luni, în cazul în care vaccinarea a avut loc în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 alineatul (2).
   Cu toate acestea, sub rezerva articolului 9 alineatul (1) litera (c) și a articolului 10 alineatul (1):

               (a)

               ecvideele din zona de protecție și din zona de supraveghere pot fi transportate sub supraveghere oficială și în condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 90/426/CEE către unitatea de carantină menționată la articolul 5 alineatul (3) litera (d) din aceeași directivă;

               (b)

               circulația ecvideelor în zonele cu același statut este supusă autorizării de către autoritățile competente pe baza următoarelor norme:

                           (i)

                           ecvideele trebuie:

                                       —

                                       să fie supuse, în prealabil, unui control oficial;

                                       —

                                       să fie identificate și

                                       —

                                       să fie însoțite de un document oficial;

                           (ii)

                           statele membre se asigură că, în toate cazurile, ecvideele vaccinate de mai puțin de 60 de zile nu pot părăsi exploatația în care erau ținute în momentul în care s-a efectuat vaccinarea;

                           (iii)

                           statele membre informează Comisia în cadrul Comitetului permanent veterinar cu privire la măsurile luate în acest domeniu.

         Articolul 12
   În cazul în care epizootia de pestă cabalină africană este deosebit de gravă într-o anumită regiune, orice măsuri suplimentare care urmează sa fie luate de către statele membre implicate sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 13
   Statele membre se asigură că autoritatea competentă ia toate măsurile necesare și adecvate pentru ca toate persoanele care locuiesc în zonele de protecție și de supraveghere să fie pe deplin informate cu privire la restricțiile în vigoare și să adopte toate dispozițiile necesare pentru aplicarea corespunzătoare a măsurilor în cauză.
   Articolul 14
   (1)   În fiecare stat membru se desemnează un laborator național în care să se efectueze examenele de laborator prevăzute de prezenta directivă. Aceste laboratoare naționale, precum și competențele și obligațiile lor, sunt enumerate în anexa I la prezenta directivă.
   (2)   Laboratoarele naționale menționate în anexa I trebuie să coopereze cu laboratorul comunitar de referință menționat la articolul 15.
   Articolul 15
   Laboratorul comunitar de referință pentru pesta cabalină africană este desemnat în anexa II. Fără a aduce atingere dispozițiilor Deciziei 90/424/CEE și în special cele ale articolului 28, funcțiile și obligațiile laboratorului sunt definite în anexa III.
   Articolul 16
   În cazul în care este necesar pentru aplicarea uniformă a prezentei directive, experți de la Comisie, în cooperare cu autoritățile competente, efectuează controale la fața locului. În acest scop, inspectând un procent semnificativ de exploatații, aceștia pot verifica dacă autoritățile competente monitorizează respectarea dispozițiilor prezentei directive. Comisia informează statele membre cu privire la rezultatele controalelor efectuate.
   Un stat membru pe teritoriul căruia se efectuează un control acordă tot sprijinul necesar experților în vederea îndeplinirii misiunii lor.
   Normele generale de aplicare a prezentului articol sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 17
   (1)   Fiecare stat membru elaborează un plan de intervenție, specificând modul în care se aplică măsurile prevăzute de prezenta directivă.
   Acest plan trebuie să permită accesul la instalații, echipamente, personal și la orice alte materiale corespunzătoare, necesare pentru eradicarea rapidă și eficientă a bolii.
   (2)   Criteriile pentru elaborarea planurilor menționate la alineatul (1) sunt stabilite în anexa IV.
   Planurile elaborate în conformitate cu aceste criterii trebuie prezentate Comisiei în termen de trei luni de la data intrării în vigoare a prezentei directive.
   Comisia examinează planurile pentru a determina dacă acestea permit atingerea obiectivelor vizate și sugerează statului membru în cauză orice modificări necesare, în special pentru a se asigura că sunt compatibile cu cele ale celorlalte state membre.
   Comisia aprobă planurile, modificate după caz, în conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 19.
   Planurile pot fi ulterior modificate sau extinse în conformitate cu aceeași procedură, pentru a ține seama de evoluția situației.
   Articolul 18
   Anexele sunt modificate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 19
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută la prezentul articol, Comitetul permanent veterinar, instituit prin Decizia 68/361/CEE (7), denumit în continuare „comitet”, este sesizat de președinte fără întârziere, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să le adopte la propunerea Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul menționat anterior. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile preconizate, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului.

                           (b)

                           În cazul în care măsurile preconizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
                           Dacă, în termen de trei luni de la data prezentării la Consiliu, acesta nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat împotriva acestor măsuri cu majoritate simplă.

         Articolul 20
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1992. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 21
   Comisia prezintă Consiliului, înainte de 1 octombrie 1993 și pe baza experienței dobândite, un raport privind aplicarea prezentei directive, însoțit de orice propuneri corespunzătoare.
   Articolul 22
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 29 aprilie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Arlindo MARQUES CUNHA

      (1)  JO C 312, 3.12.1991, p. 12.

      (2)  Aviz emis la 10 aprilie 1992 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  Aviz emis la 29 aprilie 1992 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  JO L 224, 18.8.1990, p. 42. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 92/130/CEE (JO L 47, 22.2.1992, p. 26).

      (5)  JO L 224, 18.8.1990, p. 19. Decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 3763/91 (JO L 356, 24.12.1991, p. 1).

      (6)  JO L 363, 27.12.1990, p. 51.

      (7)  JO L 255, 18.10.1968, p. 23.

      ANEXA I
      A.   LISTA LABORATOARELOR NAȚIONALE PENTRU PESTA CABALINĂ AFRICANĂ

                  Belgia

                              Institut National de Recherche Vétérinaire (INRV),

                              Groeselenberg 99, 1180 Bruxelles

                              Nationaal Instituut voor Diergeneeskundig Onderzoek (NIDO),

                              Groeselenbergstraat 99, 1180 Brussel

                  Danemarca

                              Statens Veterinaere Institut for Virusforskning,

                              Lindholm, 4771 Kalvehave

                  Germania

                              Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere,

                              Paul-Ehrlich-Straße, 7400 Tübingen

                  Franța

                              Laboratoire Central de Recherches Vétérinaires,

                              22, rue Pierre Curie,

                              BP 67, 94703 Maisons Alfort Cedex

                  Grecia

                              Institut de fièvre aphteuse et des maladies exotiques du Centre des Instituts Vétérinaires d'Athènes,

                              Rue Neapoleos 25, KA 15 310 Aghia Paraskevi, Athens

                  Irlanda

                              Central Veterinary Research Laboratory,

                              Department of Agriculture and Food,

                              Abbotstown, Castleknock, Dublin

                  Italia

                              Instituto Zooprofilattico Sperimentale dell'Abruzzo e del Molise,

                              Via Campo Boario, Teramo

                  Luxemburg

                              Laboratoire de Médecine Vétérinaire de l'État,

                              54, Avenue Gaston Diderich, L-Luxemborg

                  Țările de Jos

                              Centraal Diergeneeskundig Instituut,

                              Lelystad

                  Portugalia

                              Laboratório Nacional de Investigação Veterinária,

                              Estrada de Benfica No 102, Lisboa

                  Spania

                              Laboratorio de sanidad y producción animal,

                              Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación,

                              28110 Algete, Madrid

                  Regatul Unit

                              Institute of Animal Health,

                              Ash Road, Pirbright, Woking, Surrey GU 24 ONF

            B.   FUNCȚIILE LABORATOARELOR NAȚIONALE PENTRU PESTA CABALINĂ AFRICANĂ
      Laboratoarele naționale pentru pesta cabalină africană sunt responsabile de coordonarea standardelor și metodelor de diagnosticare stabilite de fiecare laborator de diagnostic din statul membru, de folosirea reactivilor și de testarea vaccinurilor. În acest scop, acestea:

                  (a)

                  pot furniza laboratoarelor de diagnostic reactivi de diagnostic la cerere;

                  (b)

                  controlează calitatea tuturor reactivilor de diagnostic folosiți în statul membru în cauză;

                  (c)

                  organizează periodic teste comparative;

                  (d)

                  păstrează izolate de virus al pestei cabaline africane provenite din cazuri confirmate în statul membru în cauză;

                  (e)

                  asigură confirmarea rezultatelor pozitive obținute în laboratoarele regionale de diagnostic.

      ANEXA II
      LABORATORUL COMUNITAR DE REFERINȚĂ

                  Laboratorio de sanidad y producción animal,

                  Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación,

                  28110 Algete, Madrid – España.

      ANEXA III
      FUNCȚIILE LABORATORULUI COMUNITAR DE REFERINȚĂ PENTRU PESTA CABALINĂ AFRICANĂ
      Laboratorul comunitar de referință are următoarele funcții:

                  1.

                  să coordoneze, în colaborare cu Comisia, metodele folosite în statele membre pentru diagnosticarea pestei cabaline africane, în special prin:

                              (a)

                              clasificarea, depozitarea și furnizarea de sușe ale virusului pestei cabaline africane, în vederea testelor serologice și preparării antiserului;

                              (b)

                              furnizarea de seruri de referință și de alți reactivi de referință laboratoarelor naționale de referință, în vederea standardizării testelor și reactivilor folosiți în fiecare stat membru;

                              (c)

                              constituirea și menținerea unei colecții de sușe și de izolate de virus al pestei cabaline africane;

                              (d)

                              organizarea periodică, la nivel comunitar, de teste comparative ale procedurilor de diagnosticare;

                              (e)

                              colectarea și compararea datelor și informațiilor privind metodelor de diagnosticare folosite și rezultatele testelor efectuate în Comunitate;

                              (f)

                              caracterizarea izolatelor de virus al pestei cabaline africane prin cele mai noi metode disponibile, pentru a permite o mai bună înțelegere a epizootiologiei pestei cabaline africane;

                              (g)

                              monitorizarea progreselor realizate, pe plan mondial, în supravegherea, epizootiologia și prevenirea pestei cabaline africane;

                  2.

                  să contribuie activ la identificarea focarelor de pestă cabalină africană în statele membre prin analizarea izolatelor de virus care sunt trimise pentru confirmarea diagnosticului, caracterizare și studii epizootiologice;

                  3.

                  să faciliteze formarea și perfecționarea experților în diagnostic de laborator, în vederea armonizării tehnicilor de diagnostic în întreaga Comunitate;

                  4.

                  să efectueze un schimb reciproc de informații cu laboratorul mondial pentru pesta cabalină africană, desemnat de Oficiul Internațional de Epizootii (OIE), în special în ceea ce privește progresele realizate, pe plan mondial, cu privire la pesta cabalină africană.

      ANEXA IV
      CRITERII MINIME CARE TREBUIE ÎNDEPLINITE DE PLANURILE DE INTERVENȚIE
      Planurile de intervenție trebuie să îndeplinească cel puțin următoarele criterii:

                  1.

                  instituirea unui centru de criză la nivel național, care să coordoneze toate măsurile de control în statele membre implicate;

                  2.

                  se stabilește o listă cu centrele locale de control al bolii, dotate cu echipamente adecvate pentru coordonarea măsurilor de control la nivel local;

                  3.

                  se furnizează informați detaliate privind personalul implicat în măsurile de control, calificările și responsabilitățile acestuia;

                  4.

                  fiecare centru local de control al bolilor trebuie să fie capabil să contacteze rapid persoanele/organizațiile direct sau indirect implicate în controlul focarului;

                  5.

                  echipamentele și materialele trebuie să fie disponibile pentru a pune în aplicare măsurile de control necesare;

                  6.

                  se furnizează instrucțiuni detaliate cu privire la măsurile ce trebuie luate, inclusiv mijloacele de distrugere a carcaselor, în caz de suspiciune și confirmare a riscului de infecție sau de contaminare;

                  7.

                  se elaborează programe de formare pentru menținerea și dezvoltarea cunoștințelor privind procedurilor care se aplică la fața locului și cele administrative;

                  8.

                  laboratoarele de diagnostic trebuie să dispună de spații de examinare post-mortem, de capacitatea necesară pentru a efectua teste serologice, histologice etc. și trebuie să poată menține calificările pentru o diagnosticare rapidă (în acest scop, ar trebui luate măsurile necesare privind transportul rapid al probelor);

                  9.

                  se oferă detalii cu privire la cantitatea de vaccin contra pestei cabaline africane, estimată a fi necesară în cazul unei vaccinării de urgență;

                  10.

                  se adoptă dispoziții adecvate, pentru asigurarea competențelor legale, necesare punerii în aplicare a planurilor de intervenție.