title: Directiva 2009/50/CE a Consiliului din 25 mai 2009 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate

text:
               18.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 155/17

      DIRECTIVA 2009/50/CE A CONSILIULUI

   din 25 mai 2009
   privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 63 primul paragraf punctul 3 litera (a) și punctul 4,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   după consultarea Comitetului Economic și Social European (2),
   după consultarea Comitetului Regiunilor (3),
   întrucât:

               (1)

               Pentru stabilirea treptată a unui spațiu de libertate, securitate și justiție, tratatul prevede adoptarea de măsuri în domeniul azilului, imigrației și protecției drepturilor resortisanților din țările terțe.

               (2)

               În conformitate cu dispozițiile tratatului, Consiliul urmează să adopte măsuri în cadrul politicii privind imigrația, referitoare la condițiile de intrare și de ședere, la normele procedurale de eliberare a vizelor și permiselor pe termen lung de către statele membre, precum și măsurile de stabilire a drepturilor și a condițiilor în baza cărora resortisanții din țări terțe cu ședere legală într-un stat membru pot beneficia de dreptul de ședere în alte state membre.

               (3)

               Consiliul European de la Lisabona din martie 2000 a stabilit pentru Comunitate obiectivul ca aceasta să devină, până în 2010, economia cea mai competitivă și mai dinamică din lume, bazată pe cunoaștere, capabilă să susțină creșterea economică prin locuri de muncă mai numeroase și mai bune și printr-o coeziune socială sporită. Măsurile destinate atragerii și păstrării lucrătorilor cu înalte calificări din țările terțe, ca parte a unei abordări bazate pe necesitățile statelor membre, ar trebui considerată în contextul mai larg stabilit de Strategia de la Lisabona și de Comunicarea Comisiei din 11 decembrie 2007 privind orientările integrate pentru creștere economică și locuri de muncă.

               (4)

               Programul de la Haga, adoptat de Consiliul European în 4 și 5 noiembrie 2004, recunoaște că migrația legală va avea un rol important în consolidarea la nivel european a economiei bazată pe cunoaștere, în progresul dezvoltării economice, contribuind astfel la implementarea Strategiei de la Lisabona. Consiliul European a făcut apel la Comisie să prezinte un plan în domeniul politicii privind migrația legală, inclusiv proceduri de admisie, prin care să se poată răspunde cu promptitudine fluctuației de pe piața muncii a cererilor de forță de muncă din imigrație.

               (5)

               Consiliul European din 14 și 15 decembrie 2006 a convenit cu privire la o serie de măsuri pentru 2007, printre care elaborarea unor politici bine gestionate în domeniul imigrației legale, care să respecte deplin competențele naționale, de natură să sprijine statele membre să răspundă cerințelor actuale și viitoare privind forța de muncă.

               (6)

               Pentru îndeplinirea obiectivelor Strategiei de la Lisabona este important, de asemenea, să se promoveze mobilitatea în interiorul Uniunii a lucrătorilor cu înaltă calificare care sunt cetățeni ai Uniunii, în special din statele membre care au aderat în 2004 și 2007. În cadrul punerii în aplicare a prezentei directive, statele membre trebuie să respecte principiul preferinței comunitare, astfel cum este exprimat, în special, în dispozițiile în materie din Tratatele de aderare din 2003 și 2005.

               (7)

               Prezenta directivă urmărește să contribuie la atingerea acestor obiective și la soluționarea deficitului de forță de muncă prin promovarea admisiei și mobilității – în vederea ocupării locurilor de muncă înalt calificate – a resortisanților din țări terțe cu ședere mai mare de trei luni, astfel încât Comunitatea să devină mai atractivă pentru astfel de lucrători din toată lumea și să fie susținute atât competitivitatea, cât și creșterea economică a Comunității. Pentru atingerea acestor obiective este necesar să se faciliteze admisia lucrătorilor cu înaltă calificare și a familiilor acestora prin stabilirea unei proceduri rapide de admisie și prin garantarea că aceștia beneficiază, într-o serie de domenii, de drepturi economice și sociale egale cu cele ale resortisanților din statul membru care i-a primit. Este de asemenea necesar să se țină seama de prioritățile, de cerințele de pe piața forței de muncă și de capacitățile de primire ale statelor membre. Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere competenței statelor membre de a menține sau de a introduce noi permise naționale de ședere pentru orice scopuri legate de ocuparea forței de muncă. Resortisanții din țările terțe în cauză ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita o Carte Albastră a UE sau un permis național de ședere. În plus, prezenta directivă nu aduce atingere posibilității unui posesor al Cărții Albastre a UE de a beneficia de drepturi și prestații suplimentare care pot fi prevăzute de dreptul național și care sunt compatibile cu prezenta directivă.

               (8)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere dreptului statelor membre de a stabili contingentele de admisie a resortisanților din țările terțe care intră pe teritoriul lor în vederea ocupării unui loc de muncă înalt calificat. Ar trebui incluși, de asemenea, resortisanții din țări terțe care doresc să rămână pe teritoriul unui stat membru în vederea exercitării unei activități economice salariate, aceștia beneficiind de ședere legală în statul membru respectiv în temeiul altor programe, în această categorie fiind și absolvenții cei mai recenți ai unei forme de învățământ superior sau cercetătorii care au fost admiși în temeiul Directivei 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților din țări terțe pentru studii, schimb de elevi, cursuri gratuite de pregătire profesională sau servicii de voluntariat (4), precum și în temeiul Directivei 2005/71/CE a Consiliului din 12 octombrie 2005 privind procedura specifică de admisie a resortisanților din țări terțe pentru activități de cercetare științifică (5) și care nu beneficiază de acces consolidat la piața muncii din statul membru, în baza dreptului comunitar sau a celui național. În plus, în ceea ce privește contingentele de admisie, statele membre își rezervă posibilitatea de a nu acorda permise de ședere pentru ocuparea unui loc de muncă în general sau în cazul anumitor profesii, anumitor sectoare economice sau regiuni.

               (9)

               În sensul prezentei directive, în vederea evaluării faptului dacă un resortisant dintr-o țară terță posedă calificări din învățământul superior, se poate face trimitere la ISCED („Clasificarea internațională standard a educației”) 1997, nivelurile 5a și 6.

               (10)

               Prezenta directivă ar trebui să prevadă un sistem de intrare flexibil, întemeiat pe cerere, dar și pe criterii obiective, cum ar fi nivelul salarial minim comparabil cu nivelurile salariale din statele membre, și pe calificările profesionale. Pentru asigurarea unui nivel minim de armonizare a condițiilor de admisie în Comunitate este necesar să se stabilească un indice minim de referință pentru plafonul salarial. Plafonul salarial definește un nivel minim, în timp ce statele membre pot stabili un plafon salarial mai ridicat. Statele membre ar trebui să își stabilească plafonul salarial în conformitate cu situația și organizarea piețelor forței de muncă naționale și cu politicile lor generale în domeniul imigrației. Ar trebui stabilite derogări de la sistemul principal în ceea ce privește plafonul salarial pentru anumite profesii considerate de statul membru în cauză ca prezentând un deficit deosebit de forță de muncă disponibilă și atunci când aceste profesii fac parte din grupele majore 1 și 2 din clasificarea ISCO („Clasificarea internațională standard a ocupațiilor”).

               (11)

               Prezenta directivă urmărește doar stabilirea condițiilor de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate, în cadrul sistemului Cărții Albastre a UE, inclusiv criteriile de eligibilitate referitoare la plafonul salarial. Acest plafon salarial are scopul unic de a ajuta la definirea, ținând cont de rezultatele observării statistice publicate de către Comisie (Eurostat) sau de către statele membre în cauză, a domeniului de aplicare a Cărții Albastre a UE stabilit de către fiecare stat membru pe baza unor norme comune. El nu urmărește stabilirea salariilor și, prin urmare, nu poate deroga nici de la normele sau practicile existente la nivelul statelor membre sau de la acordurile colective și nu poate fi utilizat în vederea realizării unei armonizări în acest domeniu. Prezenta directivă respectă pe deplin competențele statelor membre, în special în ceea ce privește ocuparea locurilor de muncă, forța de muncă și chestiunile sociale.

               (12)

               Atunci când statul membru a decis să admită un resortisant dintr-o țară terță care îndeplinește criteriile relevante, resortisantul din țara terță care a solicitat o Carte Albastră a UE ar trebui să primească permisul de ședere specific prevăzut de prezenta directivă, care ar trebui să permită accesul treptat la piața forței de muncă și la drepturile de mobilitate și de ședere acordate acestuia și familiei sale. Termenul-limită pentru examinarea unei solicitări de Carte Albastră a UE nu ar trebui să includă durata necesară recunoașterii calificărilor profesionale sau durata necesară eliberării unei vize, după caz. Prezenta directivă nu aduce atingere procedurilor naționale privind recunoașterea diplomelor. Desemnarea autorităților competente în temeiul prezentei directive nu aduce atingere rolului și responsabilităților altor autorități naționale și, acolo unde este aplicabil, partenerilor sociali, în ceea ce privește examinarea solicitării și luarea unei decizii cu privire la aceasta.

               (13)

               Formatul Cărții Albastre a UE ar trebui să fie în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe (6), care să permită statelor membre să verifice datele, în special în ceea ce privește condițiile pe baza cărora persoana respectivă are permisiunea de a munci.

               (14)

               Resortisanților din țările terțe care dețin un document de călătorie valabil și o Carte Albastră a UE emisă de un stat membru care aplică în totalitate acquis-ul Schengen ar trebui să li se permită intrarea și circulația fără restricții pe teritoriul altor state membre care aplică în totalitate acquis-ul Schengen, pentru o perioadă maximă de trei luni, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (7) și articolul 21 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republica Federală Germania și Republica Franceză privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele lor comune.

               (15)

               Mobilitatea ocupațională și geografică a lucrătorilor cu înaltă calificare din țările terțe ar trebui recunoscută drept mecanism primordial pentru o piață a forței de muncă mai eficientă, pentru prevenirea deficitului de lucrători cu înaltă calificare și pentru compensarea dezechilibrelor regionale. Pentru respectarea principiului preferinței comunitare și pentru evitarea eventualelor abuzuri ale sistemului, mobilitatea ocupațională a lucrătorului cu înaltă calificare dintr-o țară terță ar trebui limitată în primii doi ani de angajare legală într-un stat membru.

               (16)

               Prezenta directivă respectă pe deplin egalitatea de tratament între resortisanții statelor membre și posesorii Cărții Albastre a UE în ceea ce privește remunerația, atunci când aceștia se află în situații comparabile.

               (17)

               Egalitatea de tratament a posesorilor Cărții Albastre a UE nu acoperă măsurile din domeniul formării profesionale care sunt reglementate în cadrul unor sisteme de asistență socială.

               (18)

               Posesorii unei Cărți Albastre a UE ar trebui să beneficieze de egalitatea de tratament în ceea ce privește securitatea socială. Ramurile securității sociale sunt definite în Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (8). Regulamentul (CE) nr. 859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și Regulamentului (CEE) nr. 574/72 la resortisanții unor țări terțe care nu fac obiectul dispozițiilor respective exclusiv pe motive de cetățenie (9) extinde dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 la resortisanții din țări terțe cu ședere legală în Comunitate care circulă peste frontiere. Dispozițiile din această directivă privind egalitatea de tratament din punct de vedere al securității sociale se aplică direct, de asemenea, persoanelor care intră pe teritoriul unui stat membru direct dintr-o țară terță, cu condiția ca persoana în cauză să aibă dreptul de ședere ca posesor al unei Cărți Albastre a UE, inclusiv pe durata unui șomaj temporar, și să îndeplinească condițiile de eligibilitate prevăzute de dreptul național pentru prestațiile de securitate socială în cauză.
               Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să acorde posesorilor Cărții Albastre a UE mai multe drepturi decât cele deja prevăzute de dreptul comunitar în domeniul securității sociale pentru resortisanții din țările terțe care care prezintă elemente transfrontaliere între statele membre. De asemenea, prezenta directivă nu ar trebui să acorde drepturi legate de situațiile care nu intră sub incidența dreptului comunitar, cum ar fi, de pildă, situația membrilor familiei cu reședință într-o țară terță.

               (19)

               Calificările profesionale dobândite de un resortisant al unei țări terțe în alt stat membru ar trebui recunoscute în același mod ca și pentru cetățenii UE. În ceea ce privește calificările dobândite într-o țară terță, ar trebui să se respecte Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (10).

               (20)

               Mobilitatea geografică în cadrul Comunității ar trebui controlată și bazată pe cerere în prima etapă de ședere legală a lucrătorului cu înaltă calificare din țara terță. Ar trebui prevăzute derogările de la Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților din țări terțe care sunt rezidenți pe termen lung (11), astfel încât să nu fie afectată mobilitatea geografică a lucrătorilor cu înaltă calificare din țările terțe care nu au dobândit încă statutul de rezident pe termen lung în UE, menționat în directiva respectivă, și să se încurajeze migrația geografică și circulară.

               (21)

               Ar trebui promovată și încurajată mobilitatea între Comunitate și țările de origine ale lucrătorilor cu înaltă calificare din țările terțe. Ar trebui prevăzute derogări de la Directiva 2003/109/CE, astfel încât să se extindă perioada de absență de pe teritoriul Comunității fără a întrerupe calcularea perioadei de ședere legală și continuă, necesară pentru ca aceștia să poată beneficia de statutul de rezident pe termen lung în CE. De asemenea, ar trebui permise perioade de absență mai lungi decât cele prevăzute de Directiva 2003/109/CE după ce lucrătorii cu înaltă calificare din țările terțe au dobândit statutul de rezident pe termen lung în CE, în vederea încurajării migrației circulare a acestora.

               (22)

               În cadrul punerii în aplicare a prezentei directive, statele membre ar trebui să nu implementeze o politică activă de recrutare din țările în curs de dezvoltare în acele sectoare care se confruntă cu un deficit de personal. Ar trebui dezvoltate în sectoarele-cheie politici și principii etice de recrutare aplicabile angajatorilor din sectorul public și din cel privat, de exemplu în sectorul sănătății, așa cum se subliniază în concluziile din 14 mai 2007 ale Consiliului și ale statelor membre privind Programul european de acțiune, în vederea soluționării deficitului major de lucrători în domeniul sănătății din țările în curs de dezvoltare (2007-2013) și în sectorul educației, după caz. Acestea ar trebui consolidate prin dezvoltarea și aplicarea de mecanisme, orientări și alte instrumente care să faciliteze, după caz, migrația circulară și temporară, precum și prin alte măsuri menite să minimizeze impactul negativ și să maximizeze impactul pozitiv al imigrației cu înaltă calificare asupra țărilor în curs de dezvoltare, pentru a inversa fenomenul de „exod de creiere”.

               (23)

               Condițiile favorabile de reîntregire a familiei și de acces la un loc de muncă pentru partenerii conjugali ar trebui să fie un element fundamental al prezentei directive destinat atragerii lucrătorilor cu înaltă calificare din țări terțe. Pentru atingerea acestui obiectiv ar trebui prevăzute derogări specifice de la dispozițiile Directivei 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (12). Derogarea cuprinsă în articolul 15 alineatul (3) din prezenta directivă nu împiedică statele membre să mențină sau să introducă condiții și măsuri de integrare, inclusiv învățarea limbii, pentru membrii de familie ai unui posesor al Cărții Albastre a UE.

               (24)

               Ar trebui prevăzute dispoziții specifice în materie de raportare, astfel încât să se monitorizeze punerea în aplicare a prezentei directive, pentru identificarea și posibila combatere a eventualului impact – în ceea ce privește „exodul de creiere” – asupra țărilor în curs de dezvoltare, pentru a evita „irosirea creierelor”. Datele relevante ar trebui transmise anual Comisiei de către statele membre, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind statisticile comunitare din domeniul migrației și protecției internaționale (13).

               (25)

               Întrucât obiectivele prezentei directive, și anume introducerea unei proceduri de admisie speciale și adoptarea unor condiții de intrare și ședere mai mare de trei luni aplicabile resortisanților țărilor terțe în statele membre pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate și membrilor lor de familie, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, în special în ceea ce privește mobilitatea acestora între statele membre, și prin urmare pot fi realizate mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective.

               (26)

               Prezenta decizie-cadru respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special la articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană și reflectate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               (27)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind o mai bună legiferare (14), statele membre sunt încurajate să stabilească, pentru ele însele și în interesul Comunității, propriile lor tabele, care să ilustreze, în măsura în care este posibil, concordanța dintre directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice.

               (28)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din respectivul protocol, aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei directive și nu sunt obligate în temeiul acesteia și nici nu fac obiectul aplicării sale.

               (29)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive și nu are nicio obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 1
   Obiect
   Obiectivul prezentei directive este stabilirea:

               (a)

               condițiilor de intrare și de ședere pe o perioadă mai mare de trei luni pe teritoriul statelor membre ale resortisanților din țările terțe, în vederea ocupării unui loc de muncă înalt calificat, în calitate de posesori ai unei Cărți Albastre a UE, precum și ale membrilor de familie ai acestora;

               (b)

               condițiilor de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe și a membrilor de familie ai acestora, menționați la litera (a), în alte state membre decât primul stat membru.

         Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „resortisant al unei țări terțe” înseamnă orice persoană care nu este cetățean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat;

               (b)

               „loc de muncă înalt calificat” înseamnă locul de muncă al unei persoane care:

                           —

                           în statul membru în cauză, este protejată ca lucrător în cadrul legislației naționale privind ocuparea forței de muncă și/sau în conformitate cu practicile naționale, indiferent de raportul juridic, în scopul exercitării unei activități salariate, reale și efective, în beneficiul sau sub coordonarea altei persoane;

                           —

                           este plătită; și

                           —

                           are competențele adecvate și specifice necesare, demonstrate prin calificări profesionale superioare;

               (c)

               „Cartea Albastră a UE” înseamnă autorizația care poartă denumirea „Cartea Albastră a UE” și care conferă posesorului acesteia dreptul de ședere și de muncă pe teritoriul unui stat membru în conformitate cu prezenta directivă;

               (d)

               „primul stat membru” înseamnă statul membru care acordă primul „Cartea Albastră a UE” unui resortisant dintr-o țară terță;

               (e)

               „al doilea stat membru” înseamnă orice stat membru, altul decât primul stat membru;

               (f)

               „membri de familie” înseamnă resortisanții dintr-o țară terță, conform definiției prevăzute la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE;

               (g)

               „calificări profesionale superioare” înseamnă calificările atestate prin prezentarea calificărilor din învățământul superior sau, prin derogare, în cazul în care astfel se prevede în dreptul național, atestate printr-o experiență profesională de cel puțin 5 ani cu un nivel de cunoștințe comparabil cu calificările din învățământul superior și care este relevant în profesia sau sectorul specificat în contractul de muncă sau în oferta fermă de angajare;

               (h)

               „calificare din învățământul superior” înseamnă orice diplomă, certificat sau alt titlu oficial de calificare emis de către o autoritate competentă prin care se atestă absolvirea unui program de învățământ superior postliceal, cu alte cuvinte a unei serii de cursuri furnizate de o instituție de învățământ recunoscută drept instituție de învățământ superior de către statul în care se află. În sensul prezentei directive, o calificare din învățământul superior este luată în considerare numai dacă studiile necesare pentru dobândirea acesteia au avut o durată minimă de trei ani;

               (i)

               „experiență profesională” înseamnă practicarea efectivă și legală a profesiei respective;

               (j)

               „profesie reglementată” înseamnă o profesie reglementată, conform definiției prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2005/36/CE.

         Articolul 3
   Domeniu de aplicare
   (1)   Prezenta directivă se aplică resortisanților dintr-o țară terță care solicită să fie admiși pe teritoriul unui stat membru în vederea ocupării unui loc de muncă înalt calificat în conformitate cu prezenta directivă.
   (2)   Prezenta directivă nu se aplică resortisanților dintr-o țară terță care:

               (a)

               au autorizație de ședere într-un stat membru în temeiul unei protecții temporare sau au solicitat autorizația de ședere pentru același motiv și sunt în așteptarea unei decizii privind statutul lor;

               (b)

               sunt beneficiari ai protecției internaționale în conformitate cu Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (15) sau care au solicitat protecție internațională în conformitate cu directiva respectivă și a căror cerere nu a făcut încă obiectul unei decizii definitive;

               (c)

               sunt beneficiari ai protecției în conformitate cu dreptul național, cu obligațiile internaționale sau cu practica din statul membru sau care au solicitat protecție internațională în conformitate cu dreptul național, cu obligațiile internaționale sau cu practica statului membru și a căror cerere nu a făcut încă obiectul unei decizii definitive;

               (d)

               solicită să aibă drept de ședere într-un stat membru ca cercetători, în sensul Directivei 2005/71/CE, în vederea derulării unui proiect de cercetare;

               (e)

               sunt membri de familie ai unor cetățeni din UE care și-au exercitat ori își exercită dreptul de liberă circulație în interiorul Comunității, în conformitate cu Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (16);

               (f)

               beneficiază de statutul CE de rezident pe termen lung într-un stat membru, în conformitate cu Directiva 2003/109/CE și își exercită dreptul de ședere în alt stat membru în vederea desfășurării unei activități economice în calitate de angajat sau de lucrător independent;

               (g)

               intră pe teritoriul unui stat membru în baza angajamentelor prevăzute de un acord internațional de facilitare a intrării și șederii temporare a anumitor categorii de persoane fizice care desfășoară o activitate în domeniul comercial sau al investițiilor;

               (h)

               au fost admiși pe teritoriul unui stat membru ca lucrători sezonieri;

               (i)

               a căror expulzare a fost suspendată pentru motive de fapt sau de drept;

               (j)

               care intră sub incidența Directivei 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (17) atât timp cât aceștia sunt detașați pe teritoriul statelor membre în cauză.

         În plus, directiva nu se aplică resortisanților țărilor terțe și membrilor familiilor acestora, indiferent de cetățenie, care, în temeiul acordurilor încheiate între Comunitate și statele membre și respectivele țări terțe, beneficiază de drepturi în materie de liberă circulație echivalente cu cele ale cetățenilor Uniunii.
   (3)   Prezenta directivă nu aduce atingere niciunui acord între Comunitate și/sau statele sale membre și una sau mai multe țări terțe, în care se menționează profesiunile care nu ar trebui să intre sub incidența prezentei directive, în vederea asigurării unui proces de recrutare etic în sectoarele care se confruntă cu un deficit de personal, prin protejarea resurselor umane din țările în curs de dezvoltare, care sunt semnatare ale acestor acorduri.
   (4)   Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a emite permise de ședere altele decât Cartea Albastră a UE pentru orice scopuri legate de ocuparea forței de muncă. Permisele de ședere respective nu acordă dreptul de ședere în celelalte state membre, în conformitate cu prevederile prezentei directive.
   Articolul 4
   Dispoziții mai favorabile
   (1)   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor mai favorabile ale:

               (a)

               dreptului comunitar, inclusiv ale acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între Comunitate sau între Comunitate și statele sale membre și una sau mai multe țări terțe;

               (b)

               acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe.

         (2)   Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta sau a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora ea li se aplică, în ceea ce privește următoarele dispoziții ale prezentei directive:

               (a)

               articolul 5 alineatul (3) în aplicarea articolului 18;

               (b)

               articolul 11, articolul 12 alineatul (1) a doua teză, articolul 12 alineatul (2), articolele 13, 14 și 15 și articolul 16 alineatul (4).

         CAPITOLUL II

      CONDIȚII DE ADMISIE

   Articolul 5
   Criterii de admisie
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 10 alineatul (1), un resortisant al unei țări terțe care solicită Cartea Albastră a UE în conformitate cu prezenta directivă trebuie:

               (a)

               să prezinte un contract de muncă valabil sau, astfel cum este prevăzut de dreptul național, o ofertă fermă de angajare pe un loc de muncă înalt calificat de cel puțin un an în statul membru respectiv;

               (b)

               să prezinte un document care să ateste îndeplinirea tuturor condițiilor prevăzute de dreptul național pentru exercitarea de către cetățenii Uniunii a profesiei reglementate, menționate în contractul de muncă sau în oferta fermă de angajare, astfel cum sunt prevăzute de dreptul național;

               (c)

               în cazul profesiunilor nereglementate, să prezinte documentele care să ateste calificările profesionale relevante obținute în învățământul superior pentru activitatea sau sectorul de activitate menționate în contractul de muncă sau în oferta fermă de angajare, astfel cum sunt prevăzute de dreptul național;

               (d)

               să prezinte un document de călătorie valabil, în conformitate cu dreptul național, o cerere pentru viză sau o viză, dacă aceasta este necesară, și dovada unui permis de ședere valabil sau a unei vize naționale de lungă ședere, după caz. Statele membre pot solicita ca perioada de valabilitate a documentului de călătorie să acopere cel puțin durata inițială a permisului de ședere;

               (e)

               să prezinte dovada că deține sau, dacă este prevăzut de dreptul național, că a solicitat o asigurare în caz de boală pentru toate situațiile de risc pentru care sunt asigurați în mod obișnuit resortisanții statului membru respectiv, pentru perioadele în care această asigurare și drepturile aferente corespunzătoare nu sunt prevăzute în contractul de muncă sau nu derivă din acesta;

               (f)

               să nu fie considerat o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau sănătatea publică.

         (2)   Statele membre pot cere solicitantului să furnizeze adresa sa pe teritoriul statului membru în cauză.
   (3)   Pe lângă condițiile menționate la alineatul (1), salariul anual brut care rezultă din salariul lunar sau anual indicat în contractul de muncă sau în oferta fermă de angajare nu trebuie să fie inferior pragului salarial relevant stabilit și publicat în acest scop de către statele membre, prag care se stabilește la o cifră de cel puțin 1,5 ori mai mare decât salariul mediu anual brut în statul membru în cauză.
   (4)   La punerea în aplicare a alineatului (3), statele membre pot solicita să fie întrunite toate condițiile din legile, acordurile colective sau practicile din ramurile ocupaționale relevante aplicabile pentru ocuparea unui loc de muncă înalt calificat.
   (5)   Prin derogare de la alineatul (3) și în vederea ocupării unui loc de muncă în profesii în care este în mod deosebit nevoie de lucrători naționali din țările terțe și care intră în categoria grupurilor 1 și 2 din ISCO, pragul salarial poate să fie de cel puțin 1,2 ori mai mare decât salariul mediu anual brut în statul membru în cauză. În acest caz, statele membre în cauză comunică în fiecare an Comisiei lista profesiilor pentru care a fost hotărâtă o derogare.
   (6)   Prezentul articol nu aduce atingere acordurilor sau practicilor colective aplicabile în ramurile profesionale relevante pentru ocuparea unui loc de muncă înalt calificat.
   Articolul 6
   Contingentele de admisie
   Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului unui stat membru de a stabili contingentul de admisie pe teritoriul său de resortisanți provenind din țări terțe, în căutarea unui loc de muncă înalt calificat.
   CAPITOLUL III

      CARTEA ALBASTRĂ A UE, PROCEDURĂ ȘI TRANSPARENȚĂ

   Articolul 7
   Cartea Albastră a UE
   (1)   Resortisantului țării terțe care a solicitat și îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 5 și în favoarea căruia autoritățile competente au luat o decizie pozitivă în conformitate cu articolul 8 i se va elibera o Carte Albastră a UE.
   Statul membru în cauză acordă resortisantului unei țări terțe toate facilitățile pentru obținerea vizelor necesare.
   (2)   Statele membre stabilesc o perioadă standard de valabilitate a Cărții Albastre a UE, care va fi între 1 și 4 ani. În cazul în care contractul de muncă prevede o perioadă mai mică decât această perioadă, Cartea Albastră a UE se eliberează sau se reînnoiește pentru durata contractului de muncă, plus trei luni.
   (3)   Cartea Albastră a UE este emisă de către autoritățile competente ale statului membru respectiv în conformitate cu modelul uniform stabilit de Regulamentul (CE) nr. 1030/2002. În conformitate cu anexa A litera (a) punctul 7.5-9 din regulamentul respectiv, statele membre indică pe Cartea Albastră a UE condițiile de acces la piața forței de muncă, astfel cum sunt prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din prezenta directivă. La rubrica „tip de permis” din permisul de ședere, statele membre menționează „Carte Albastră a UE”.
   (4)   În perioada de valabilitate, Cartea Albastră a UE conferă posesorului acesteia:

               (a)

               dreptul de intrare, de reintrare și de ședere pe teritoriul statului membru care a emis Cartea Albastră a UE;

               (b)

               drepturile recunoscute în prezenta directivă.

         Articolul 8
   Motive de refuz
   (1)   Statele membre refuză o solicitare de Carte Albastră a UE în cazul în care solicitantul nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 5 sau atunci când documentele prezentate au fost obținute prin fraudă, au fost falsificate sau modificate.
   (2)   Înainte de adoptarea unei decizii referitoare la o solicitare de Carte Albastră a UE și atunci când examinează reînnoirile sau autorizațiile în temeiul articolului 12 alineatele (1) și (2) în timpul primilor doi ani de ocupare legală a unui loc de muncă ca posesor al unei Cărți Albastre a UE, statele membre pot analiza situația de pe propriile piețe ale forței de muncă și pot aplica procedurile naționale privind condițiile de ocupare a unui post vacant.
   Statele membre pot verifica dacă postul vacant în cauză nu a putut fi ocupat de forța de muncă națională sau comunitară, de către resortisanții țărilor terțe care beneficiază de drept de ședere legală în respectivul stat membru și care fac deja parte din piața forței de muncă în temeiul dreptului comunitar sau național sau de rezidenții pe termen lung ai CE care doresc să se mute în acel stat membru în scopul ocupării unor locuri de muncă înalt calificate, în conformitate cu capitolul III din Directiva 2003/109/CE.
   (3)   O solicitare de Carte Albastră a UE poate fi, de asemenea, considerată ca neadmisibilă în baza articolului 6.
   (4)   Statele membre pot respinge o cerere de Carte Albastră a UE pentru a asigura recrutarea pe baze etice în sectoare afectate de lipsa unor lucrători calificați în țările de origine.
   (5)   Statele membre pot respinge o cerere de Carte Albastră a UE dacă angajatorul a fost sancționat în conformitate cu dreptul național pentru muncă nedeclarată și/sau angajare ilegală.
   Articolul 9
   Retragerea sau refuzul de reînnoire a Cărții Albastre a UE
   (1)   Statele membre retrag sau refuză să reînnoiască o Carte Albastră a UE emisă pe baza prezentei directive, în următoarele situații:

               (a)

               atunci când Cartea Albastră a UE a fost dobândită prin fraudă, a fost falsificată ori a fost modificată;

               (b)

               ori de câte ori se constată că posesorul acesteia nu a îndeplinit sau nu mai îndeplinește condițiile de intrare și de ședere stabilite în prezenta directivă ori șederea este în alte scopuri decât în cele pentru care a primit autorizația de ședere;

               (c)

               atunci când posesorul Cărții Albastre a UE nu s-a conformat restricțiilor prevăzute de articolul 12 alineatele (1) și (2) și de articolul 13.

         (2)   Lipsa unei comunicări în temeiul articolului 12 alineatul (2) al doilea paragraf și al articolului 13 alineatul (4) nu este considerată un motiv suficient pentru retragerea sau pentru refuzul reînnoirii Cărții Albastre a UE dacă posesorul poate dovedi că respectiva comunicare nu a fost primită de autoritățile competente dintr-un motiv independent de voința posesorului.
   (3)   Statele membre pot retrage sau refuza să reînnoiască o Carte Albastră a UE emisă pe baza prezentei directive, în următoarele situații:

               (a)

               din motive care țin de ordinea publică, de siguranța publică sau de sănătatea publică;

               (b)

               ori de câte ori posesorul unei Cărți Albastre a UE nu are resurse suficiente pentru a satisface nevoile proprii și, dacă este cazul, pe cele ale membrilor de familie ai acestuia fără a recurge la sistemul de ajutor social al statului membru în cauză. Statele membre evaluează aceste resurse în raport cu natura și caracterul lor constant și pot ține seama de nivelul salariilor și al pensiilor minime naționale, precum și de numărul membrilor familiei persoanei în cauză. Aceste evaluări nu au loc în timpul perioadei de șomaj menționate la articolul 13;

               (c)

               dacă persoana în cauză nu și-a comunicat adresa;

               (d)

               dacă posesorul unei Cărți Albastre a UE solicită asistență socială, cu condiția ca statul membru în cauză să îl fi informat în prealabil în scris cu privire la acest aspect.

         Articolul 10
   Solicitări de admisie
   (1)   Statele membre stabilesc dacă solicitările de Carte Albastră a UE urmează a fi efectuate de către resortisantul dintr-o țară terță și/sau de către angajatorul acestuia.
   (2)   Solicitarea este luată în considerare și analizată fie atunci când reședința resortisantului respectiv este în afara teritoriului statului membru în care dorește să fie admis, fie atunci când resortisantul respectiv este deja rezident pe teritoriul statului membru în cauză, deținând un permis de ședere valabil sau o viză națională de lungă ședere.
   (3)   Prin derogare de la alineatul (2) și în conformitate cu dreptul său național, un stat membru poate accepta cererea prezentată atunci când resortisantul unei țări terțe nu deține un permis de ședere valabil, însă prezența pe teritoriul statelor membre în cauză este legală.
   (4)   Prin derogare de la alineatul (2), un stat membru poate prevedea, fie pentru toți resortisanții din țările terțe, fie pentru categorii specifice de resortisanți din țările terțe, ca solicitarea să poată fi prezentată doar din afara teritoriului său, cu condiția ca astfel de restricții să fie deja stipulate în dreptul național în vigoare la momentul adoptării prezentei directive.
   Articolul 11
   Măsuri procedurale de salvgardare
   (1)   Autoritățile competente ale statelor membre adoptă o decizie cu privire la dosarul complet de solicitare a unei Cărți Albastre a UE și notifică în scris solicitantul, în temeiul procedurilor de notificare prevăzute de dreptul național al statului membru în cauză, cât mai curând posibil și în cel mult 90 de zile de la data la care a fost depusă solicitarea.
   Dreptul național al statului membru în cauză reglementează consecințele absenței unei decizii la expirarea termenului prevăzut la primul paragraf.
   (2)   În cazul în care informațiile sau documentele furnizate, pe care se întemeiază solicitarea, sunt necorespunzătoare, autoritățile competente îi comunică solicitantului informațiile suplimentare cerute și stabilesc un termen rezonabil pentru trimiterea acestora. Termenul specificat la alineatul (1) se suspendă până la primirea de către autorități a informațiilor sau a documentelor suplimentare necesare. Dacă nu au fost furnizate informații sau documente suplimentare până la termenul prevăzut, solicitarea poate fi respinsă.
   (3)   Decizia prin care se respinge o solicitare de eliberare a Cărții Albastre a UE, precum și decizia privind refuzul de reînnoire sau decizia de retragere a unei Cărți Albastre a UE se notifică în scris resortisantului respectiv din țara terță și, dacă este cazul, angajatorului acestuia, în conformitate cu procedurile de notificare din dreptul național în materie, și poate face obiectul unui recurs jurisdicțional în statul membru în cauză, în conformitate cu dreptul național. În notificare se menționează motivele deciziei, posibilele căi de atac și termenul de introducere a acțiunii.
   CAPITOLUL IV

      DREPTURI

   Articolul 12
   Accesul pe piața forței de muncă
   (1)   În primii doi ani de ocupare legală a unui loc de muncă în statul membru respectiv ca posesor de Carte Albastră a UE, accesul pe piața forței de muncă al persoanei în cauză este limitat la exercitarea unor activități salariate care sunt conforme cu condițiile de admisie prevăzute la articolul 5. După acești primi doi ani, statele membre pot acorda persoanelor în cauză egalitatea de tratament în raport cu resortisanții în ceea ce privește accesul la locuri de muncă înalt calificate.
   (2)   În primii doi ani de angajare legală în statele membre în cauză ca posesor al Cărții Albastre a UE, modificările survenite la nivelul angajatorului fac obiectul autorizării prealabile, în scris, de către autoritățile competente ale statului membru de rezidență, în conformitate cu procedurile naționale și în termenele prevăzute de articolul 11 alineatul (1). Modificările care afectează condițiile de admisie sunt supuse comunicării prealabile sau autorizării prealabile, dacă este prevăzută de dreptul național.
   După acești primi doi ani, în cazul în care statul membru nu utilizează posibilitatea prevăzută la alineatul (1) privind egalitatea de tratament, persoana în cauză comunică autorităților competente ale statului membru de rezidență, în conformitate cu procedurile naționale, modificările care afectează condițiile articolului 5.
   (3)   Statele membre pot menține restricțiile privind accesul la ocuparea locurilor de muncă, cu condiția ca aceste activități să presupună implicarea ocazională în exercitarea autorității publice și a responsabilității de salvgardare a interesului general al statului, și în cazurile în care, în conformitate cu dreptul național sau comunitar în vigoare, activitățile respective sunt rezervate resortisanților statelor membre.
   (4)   Statele membre pot menține restricțiile privind accesul la ocuparea locurilor de muncă în cazurile în care, în conformitate cu dreptul național sau comunitar în vigoare, aceste activități sunt rezervate resortisanților statelor membre, cetățenilor Uniunii sau cetățenilor SEE.
   (5)   Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere principiului preferinței comunitare, astfel cum a fost definit în dispozițiile relevante din actele de aderare din 2003 și 2005, în special în ceea ce privește drepturile de acces pe piața municii ale resortisanților statelor membre în cauză.
   Articolul 13
   Șomajul temporar
   (1)   Șomajul în sine nu constituie un motiv de retragere a unei Cărți Albastre a UE, în afara cazului în care perioada de șomaj depășește trei luni consecutive sau a cazului în care șomajul survine de mai multe ori în perioada de valabilitate a Cărții Albastre a UE.
   (2)   În timpul perioadei menționate la alineatul (1), posesorului de Carte Albastră a UE i se permite să caute și să ocupe un loc de muncă în condițiile prevăzute la articolul 12.
   (3)   Statele membre permit posesorului Cărții Albastre a UE să rămână pe teritoriul lor până la acordarea sau refuzarea autorizației necesare, în temeiul articolului 12 alineatul (2). Comunicarea prevăzută la articolul 12 alineatul (2) pune capăt în mod automat perioadei de șomaj.
   (4)   Posesorul Cărții Albastre a UE comunică autorităților competente ale statului membru de rezidență începutul perioadei de șomaj, în conformitate cu procedurile naționale relevante.
   Articolul 14
   Egalitatea de tratament
   (1)   Posesorii Cărții Albastre a UE beneficiază de un tratament egal cu cel al resortisanților statului membru emitent al Cărții Albastre în ceea ce privește:

               (a)

               condițiile de muncă, inclusiv de remunerare și de concediere, precum și măsurile referitoare la sănătatea și siguranța la locul de muncă;

               (b)

               libertatea de asociere, afiliere și participare la o organizație de lucrători sau angajatori sau la orice organizație profesională, inclusiv avantajele oferite de astfel de organizații, fără a aduce atingere dispozițiilor de drept intern privind ordinea publică și securitatea publică;

               (c)

               pregătirea și formarea profesională;

               (d)

               recunoașterea diplomelor, certificatelor și a altor calificări profesionale, în conformitate cu procedurile naționale aplicabile;

               (e)

               dispozițiile din dreptul național referitoare la ramurile securității sociale, astfel cum sunt definite în Regulamentul (CEE) nr. 1408/71. Dispozițiile speciale din anexa la Regulamentul (CE) nr. 859/2003 se aplică în mod corespunzător;

               (f)

               fără a aduce atingere acordurilor bilaterale existente, plata drepturilor de pensie legală acumulate în legătură cu vârsta înaintată, la nivelul aplicabil prin lege în statul membru sau statele membre debitoare, atunci când se mută într-o țară terță;

               (g)

               accesul la bunuri și servicii, precum și furnizarea bunurilor și serviciilor pentru populație, inclusiv a procedurilor de obținere a unei locuințe, precum și a serviciilor de informare și consiliere acordate de oficiile forțelor de muncă;

               (h)

               accesul neîngrădit la întreg teritoriul statului membru în cauză, în limitele prevăzute de dreptul național.

         (2)   În ceea ce privește alineatul (1) literele (c) și (g), statul membru în cauză poate restricționa egalitatea de tratament în ceea ce privește bursele și împrumuturile pentru studii și întreținere sau alte burse și împrumuturi care privesc educația și formarea profesională la nivel secundar și superior, precum și procedurile de obținere a unei locuințe.
   În ceea ce privește alineatul (1) litera (c):

               (a)

               accesul la învățământul universitar și postuniversitar poate fi supus unor condiții prealabile specifice în conformitate cu dreptul național;

               (b)

               statul membru în cauză poate limita egalitatea de tratament la cazurile în care locul de reședință înregistrat sau obișnuit al posesorului Cărții Albastre a UE sau acela al membrului de familie pentru care se solicită indemnizații se găsește pe teritoriul său.

         Alineatul (1) litera (g) nu aduce atingere libertății contractuale în conformitate cu dreptul comunitar și național.
   (3)   Dreptul la egalitate de tratament astfel cum este prevăzut la alineatul (1) nu aduce atingere dreptului statului membru de a retrage sau de a refuza reînnoirea Cărții Albastre a UE în conformitate cu articolul 9.
   (4)   În cazul în care posesorul unei Cărți Albastre a UE se mută într-un al doilea stat membru în conformitate cu articolul 18 și nu s-a luat încă o decizie pozitivă privind eliberarea unei Cărți Albastre a UE, statele membre pot limita egalitatea de tratament la domeniile enumerate la alineatul (1), cu excepția literelor (b) și (d). Dacă, în timpul acestei perioade, statele membre permit solicitantului să lucreze, se va acorda egalitatea de tratament în raport cu resortisanții celui de al doilea stat membru în toate domeniile prevăzute la alineatul (1).
   Articolul 15
   Membrii de familie
   (1)   Se aplică Directiva 2003/86/CE, cu derogările stabilite de prezentul articol.
   (2)   Prin derogare de la articolul 3 alineatul (1) și articolul 8 din Directiva 2003/86/CE, reîntregirea familiei nu este condiționată de cerința ca posesorul Cărții Albastre a UE să aibă perspective întemeiate de a obține dreptul de ședere permanentă și de a fi avut o perioadă minimă de ședere.
   (3)   Prin derogare de la articolul 4 alineatul (1) ultimul paragraf și articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE, condițiile și măsurile privind integrarea menționate la articolele respective pot fi aplicate numai după ce persoanelor respective li s-a acordat dreptul de reîntregire a familiei.
   (4)   Prin derogare de la articolul 5 alineatul (4) primul paragraf din Directiva 2003/86/CE, permisele de ședere pentru membrii de familie se acordă în cel mult 6 luni de la data la care a fost depusă solicitarea, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile pentru reîntregirea familiei.
   (5)   Prin derogare de la articolul 13 alineatele (2) și (3) din Directiva 2003/86/CE, durata perioadei de valabilitate a permiselor de ședere ale membrilor de familie este aceeași cu a permiselor de ședere eliberate posesorului de Carte Albastră a UE, în măsura în care acest lucru este posibil în baza perioadei de valabilitate a documentelor de călătorie ale acestora.
   (6)   Prin derogare de la articolul 14 alineatul (2) a doua teză din Directiva 2003/86/CE, statele membre nu aplică nicio limită de timp în ceea ce privește accesul pe piața forței de muncă.
   Prezentul alineat se aplică de la 19 decembrie 2011.
   (7)   Prin derogare de la articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2003/86/CE, în vederea calculării perioadei de cinci ani de ședere, necesari pentru dobândirea permisului de ședere autonomă, se poate cumula șederea în diferite state membre.
   (8)   În cazul în care statele membre recurg la opțiunea prevăzută la alineatul (6), se aplică, mutatis mutandis, dispozițiile articolului 16 din prezenta directivă privind acumularea perioadelor de ședere în diferite state membre de către posesorul Cărții Albastre a UE.
   Articolul 16
   Statutul de rezident pe termen lung în CE al posesorilor de Carte Albastră a UE
   (1)   Se aplică Directiva 2003/109/CE, cu derogările stabilite de prezentul articol.
   (2)   Prin derogare de la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2003/109/CE, posesorul unei Cărți Albastre a UE care a recurs la posibilitatea prevăzută de articolul 18 din prezenta directivă poate cumula perioade de ședere în diferite state membre în vederea îndeplinirii cerinței privind durata de ședere, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

               (a)

               cinci ani de ședere legală și continuă pe teritoriul Comunității, în calitate de posesor al Cărții Albastre a UE; și

               (b)

               șederea legală și continuă în ultimii doi ani dinaintea datei de depunere a cererii în cauză, ca posesor al Cărții Albastre a UE, pe teritoriul statului membru unde a fost prezentată solicitarea de obținere a permisului de ședere pe termen lung în UE.

         (3)   Pentru calcularea perioadei de ședere legală și continuă în Comunitate și prin derogare de la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Directiva 2003/109/CE, perioadele de absență de pe teritoriul Comunității nu întrerup perioada menționată la alineatul (2) litera (a) din prezentul articol dacă sunt mai mici de douăsprezece luni consecutive și dacă în total nu depășesc optsprezece luni, în intervalul prevăzut la alineatul (2) litera (a) din prezentul articol. Prezentul alineat se aplică, de asemenea, în cazurile în care posesorul de Carte Albastră a UE nu a recurs la posibilitatea prevăzută la articolul 18.
   (4)   Prin derogare de la articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/109/CE, statele membre prelungesc la 24 de luni consecutive perioada de absență de pe teritoriul Comunității permisă unui rezident pe termen lung în CE, posesor al unui permis de ședere pe termen lung care conține observația menționată la articolul 17 alineatul (2), precum și membrilor săi de familie cărora le-a fost acordat statutul de rezident pe termen lung în CE.
   (5)   Derogările de la Directiva 2003/109/CE prevăzute la alineatele (3) și (4) din prezentul articol pot fi limitate la cazurile în care resortisantul respectiv din țara terță poate face dovada că a lipsit de pe teritoriul Comunității pentru a exercita o activitate economică în calitate de angajat remunerat sau de lucrător independent, pentru a exercita o activitate pe bază de voluntariat sau pentru a studia în țara de origine.
   (6)   Articolul 14 alineatul (1) litera (f) și articolul 15 continuă să se aplice posesorului unui permis de ședere pe termen lung care conține observația menționată la articolul 17 alineatul (2), după caz, după ce posesorul Cărții Albastre a UE a devenit rezident pe termen lung în CE.
   Articolul 17
   Permisul de ședere pe termen lung
   (1)   Posesorilor de Carte Albastră a UE care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 16 din prezenta directivă pentru dobândirea statutului de rezident pe termen lung în UE li se eliberează un permis de ședere în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002.
   (2)   În permisele de ședere menționate la alineatul (1) din prezentul articol, la rubrica rezervată „observațiilor”, statele membre menționează „Fost posesor de Carte Albastră a UE”.
   CAPITOLUL V

      ȘEDEREA ÎN ALTE STATE MEMBRE

   Articolul 18
   Condiții
   (1)   După 18 luni de ședere legală în primul stat membru ca posesor de Carte Albastră a UE, persoana în cauză și membrii de familie ai acesteia se pot muta în alt stat membru decât primul stat membru, în vederea ocupării unui loc de muncă înalt calificat, în condițiile prevăzute de prezentul articol.
   (2)   În cel mai scurt termen posibil și în cel mult o lună de la intrarea pe teritoriul celui de al doilea stat membru, posesorul Cărții Albastre a UE și/sau angajatorul acestuia înaintează autorității competente din statul membru respectiv o solicitare de Carte Albastră a UE și prezintă toate documentele din care să rezulte că îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 5 cu privire la al doilea stat membru. Al doilea stat membru poate decide, în conformitate cu dreptul național, să nu permită solicitantului să lucreze până la luarea unei decizii pozitive cu privire la solicitare de către autoritatea sa competentă.
   (3)   Solicitarea poate fi de asemenea prezentată autorităților competente ale celui de al doilea stat membru, în timp ce posesorul Cărții Albastre a UE își are încă reședința pe teritoriul primului stat membru.
   (4)   În conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 11, al doilea stat membru analizează solicitarea și informează în scris solicitantul și primul stat membru cu privire la decizia sa:

               (a)

               fie de a elibera o Carte Albastră a UE și de a permite solicitantului să aibă reședința pe teritoriul statului membru în vederea ocupării unui loc de muncă înalt calificat, dacă sunt îndeplinite cerințele prevăzute la prezentul articol, în temeiul condițiilor prevăzute la articolele 7-14; fie

               (b)

               de a refuza eliberarea unei Cărți Albastre a UE și de a obliga pe solicitant și pe membrii de familie ai acestuia, în conformitate cu procedurile stabilite de dreptul național, inclusiv prin procedurile de îndepărtare, să părăsească teritoriul statului respectiv în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la acest articol. Primul stat membru readmite imediat, fără formalități, atât pe posesorul Cărții Albastre a UE, cât și pe membrii de familie ai acestuia. Aceste dispoziții se aplică, de asemenea, în cazul în care o Carte Albastră a UE eliberată de primul stat membru a expirat sau a fost retrasă în perioada analizării solicitării. După readmisie se aplică dispozițiile articolului 13.

         (5)   În cazul în care Cartea Albastră a UE eliberată de primul stat membru expiră în cursul procedurii, statele membre pot elibera, dacă astfel prevede dreptul național, permise naționale de ședere temporară sau autorizații echivalente, care să îi permită solicitantului să își continue șederea legală pe teritoriul statului membru respectiv până când autoritățile competente vor lua o decizie în privința solicitării.
   (6)   Costurile privind returnarea și readmisia posesorului de Cartea Albastră a UE și a membrilor de familie ai acestuia pot reveni solicitantului și/sau angajatorului acestuia, inclusiv cheltuielile din fonduri publice, dacă este cazul, în temeiul alineatului (4) litera (b).
   (7)   În aplicarea prezentului articol, statele membre pot aplica în continuare contingentele de admisie, astfel cum se prevede la articolul 6.
   (8)   Începând cu a doua dată la care un posesor al unei Cărți Albastre a UE și, după caz, membrii de familie ai acestuia utilizează posibilitatea de a se muta într-un alt stat membru în condițiile prevăzute de prezentul capitol, „primul stat membru” trebuie să fie înțeles ca statul membru din care persoana în cauză se mută, iar „al doilea stat membru” ca statul membru în care aceasta solicită să aibă reședința.
   Articolul 19
   Dreptul de ședere a membrilor de familie în al doilea stat membru
   (1)   Atunci când posesorul Cărții Albastre a UE se mută în al doilea stat membru în conformitate cu articolul 18 și atunci când, în primul stat membru, familia a fost deja întregită, membrii de familie ai posesorului de Carte Albastră a UE sunt autorizați să îl însoțească ori să i se alăture.
   (2)   În cel mult o lună de la intrarea pe teritoriul celui de al doilea stat membru, membrii de familie în cauză sau posesorul de Carte Albastră a UE înaintează autorităților competente din statul membru respectiv, în conformitate cu dreptul național, o solicitare de permis de ședere ca membru de familie.
   În cazul în care permisul de ședere al membrilor de familie eliberat de primul stat membru expiră în cursul procedurii sau nu îi mai dă posesorului dreptul de ședere legală pe teritoriul celui de al doilea stat membru, statele membre permit șederea persoanei respective pe teritoriul lor, dacă este necesar prin eliberarea unor permise naționale de ședere temporară sau autorizații echivalente, care să îi permită solicitantului să își continue șederea legală pe teritoriul statului membru respectiv până când autoritățile competente din al doilea stat membru vor lua o decizie în privința solicitării.
   (3)   Cel de al doilea stat membru poate cere membrilor de familie în cauză să anexeze la solicitarea pentru permis de ședere:

               (a)

               permisul de ședere în primul stat membru și un document de călătorie valabil sau copii legalizate ale acestora, precum și o viză, dacă este necesară;

               (b)

               dovada că au avut reședința ca membri de familie ai posesorului de Carte Albastră a UE în primul stat membru;

               (c)

               dovada că dețin o asigurare de sănătate care acoperă toate riscurile în cel de al doilea stat membru sau că posesorul de Carte Albastră a UE i-a asigurat.

         (4)   Al doilea stat membru poate solicita posesorului Cărții Albastre a UE să prezinte dovezi cu privire la faptul că posesorul:

               (a)

               are o locuință considerată normală pentru o familie de dimensiuni comparabile în aceeași regiune și care corespunde standardelor generale de sănătate și de siguranță în statul membru în cauză;

               (b)

               are resurse stabile, constante și suficiente pentru a se întreține pe sine și pe ceilalți membri ai familiei fără a recurge la asistența socială a statului membru în cauză. Statele membre evaluează aceste resurse în raport cu natura și caracterul lor constant și pot ține seama de nivelul salariilor și al pensiilor minime naționale, precum și de numărul membrilor familiei.

         (5)   Derogările prevăzute la articolul 15 continuă să se aplice mutatis mutandis.
   (6)   În cazul în care familia nu a fost deja reîntregită în primul stat membru, se aplică articolul 15.
   CAPITOLUL VI

      DISPOZIȚII FINALE

   Articolul 20
   Măsuri de punere în aplicare
   (1)   Statele membre comunică Comisiei și celorlalte state membre dacă se aplică măsuri legislative sau de reglementare, în conformitate cu articolul 6, articolul 8 alineatul (2) și articolul 18 alineatul (6).
   Acele state membre care utilizează dispozițiile articolului 8 alineatul (4) comunică Comisiei și celorlalte state membre o decizie întemeiată corespunzător care să specifice țările și sectoarele vizate.
   (2)   Anual și prima dată până la data de 19 iunie 2013, statele membre comunică Comisiei, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 862/2007, datele statistice privind contingentele de resortisanți din țările terțe cărora le-a fost acordată Cartea Albastră a UE și, în măsura posibilului, contingentele de resortisanți din țările terțe cărora le-a fost reînnoită sau retrasă Cartea Albastră a UE în anul calendaristic anterior, în care se menționează naționalitatea și ocupația acestora. În același mod se comunică datele statistice privind membrii de familie admiși, cu excepția informațiilor referitoare la ocupația acestora. În cazul posesorilor Cărții Albastre a UE și a membrilor de familie ai acestora, admiși în conformitate cu articolele 18, 19 și 20, informațiile furnizate menționează, în măsura posibilului, statul membru în care au avut reședința anterioară.
   (3)   În scopul punerii în aplicare a articolului 5 alineatul (3) și, după caz, a articolului 5 alineatul (5), se va face trimitere la datele Comisiei (Eurostat) și, după caz, la datele naționale.
   Articolul 21
   Rapoarte
   Din trei în trei ani și pentru prima dată până la 19 iunie 2014, Comisia trimite Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentei directive în statele membre, în special evaluarea impactului articolului 3 alineatul (4) și al articolelor 5 și 18, și propune orice modificări pe care le consideră necesare.
   Comisia evaluează relevanța pragului salarial definit la articolul 5 și a derogărilor prevăzute la articolul respectiv, ținând seama, între altele, de diversitatea situațiilor economice, sectoriale și geografice din cadrul statelor membre.
   Articolul 22
   Puncte de contact
   (1)   Statele membre numesc puncte de contact a căror responsabilitate este de a primi și de a transmite informațiile prevăzute la articolele 16, 18 și 20.
   (2)   Statele membre cooperează în vederea schimbului de informații și de documente prevăzute la alineatul (1).
   Articolul 23
   Transpunerea
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 19 iunie 2011. Statele membre informează de îndată Comisia în această privință.
   Atunci când statele membre adoptă dispozițiile menționate, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 24
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 25
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 25 mai 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. ŠEBESTA

      (1)  Avizul din 20 noiembrie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Avizul din 9 iulie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  Avizul din 18 iunie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  JO L 375, 23.12.2004, p. 12.

      (5)  JO L 289, 3.11.2005, p. 15.

      (6)  JO L 157, 15.6.2002, p. 1.

      (7)  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

      (8)  JO L 149, 5.7.1971, p. 2.

      (9)  JO L 124, 20.5.2003, p. 1.

      (10)  JO L 255, 30.9.2005, p. 22.

      (11)  JO L 16, 23.1.2004, p. 44.

      (12)  JO L 251, 3.10.2003, p. 12.

      (13)  JO L 199, 31.7.2007, p. 23.

      (14)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (15)  JO L 304, 30.9.2004, p. 12.

      (16)  JO L 158, 30.4.2004, p. 77.

      (17)  JO L 18, 21.1.1997, p. 1.