title: Directiva Consiliului din 16 mai 1988 de modificare a anexei II la Directivele 76/895/CEE și 86/362/CEE privind stabilirea conținuturilor maxime de reziduuri de pesticide de pe și din fructe și legume, pe de o parte, și cereale, pe de altă parte

text:
               03/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               224

         31988L0298

               L 126/53

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 16 mai 1988
   de modificare a anexei II la Directivele 76/895/CEE și 86/362/CEE privind stabilirea conținuturilor maxime de reziduuri de pesticide de pe și din fructe și legume, pe de o parte, și cereale, pe de altă parte
   (88/298/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 76/895/CEE a Consiliului din 23 noiembrie 1976 privind stabilirea conținuturilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe fructe și legume (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (2), în special articolul 5,
   având în vedere Directiva 86/362/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide de pe și din cereale (3), în special articolul 11,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât, având în vedere progresele științifice și tehnice, precum și cerințele din domeniul sănătății publice și al agriculturii, este necesar să se modifice dispozițiile și în special conținuturile maxime menționate la anexa II la Directiva 76/895/CEE în ceea ce privește următoarele substanțe: captafol, captan, clorfenvinfos, dodină, fenitrotion, folpet, formotion și malation;
   întrucât, din aceleași motive, pare oportună actualizarea Directivei 76/895/CEE prin adăugarea dispozițiilor privind alte pesticide ale căror reziduuri ar putea fi prezente pe și în fructe și legume, în special etion, dibromură de etilenă, mevinfos, fosalonă, 2,4,5-T și actualizarea Directivei 86/362/CEE prin adăugarea dispozițiilor privind un alt pesticid ale cărui reziduuri pot să fie prezente pe și în cereale, în special captafolul,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa II la Directiva 76/895/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Pentru pesticidele enumerate în continuare, conținuturile maxime de reziduuri menționate în tabel se înlocuiesc cu următoarele conținuturi:

                           Denumire comună

                           Conținuturi maxime în mg/kg (ppm)

                           Captafol

                           0,05:

                           Captan

                           sumă

                           3:

                           fructe cu semințe mici, bace și fructe mici, struguri, tomate

                           Folpet

                           2:

                           fasole, cicoare, cicoare scarola, cicoare creață de grădină, praz, fructe sâmburoase, lăptucă, mazăre

                           0,1:

                           alte produse

                           Clorfenvinfos (suma izomerilor E și Z)

                           1:

                           citrice

                           0,5:

                           bulbi și tuberculi alimentari, legume rădăcinoase, țelină și pătrunjel

                           0,05:

                           ciuperci, alte fructe

                           0,1:

                           alte legume

                           Dodină

                           1:

                           fructe cu semințe mici și fructe sâmburoase

                           0,2:

                           alte produse

                           Fenitrotion

                           2:

                           citrice

                           0,5:

                           alte produse

                           Formotion

                           0,2:

                           citrice

                           0,1:

                           alte produse

                           Malation (inclusiv malaoxon)

                           2:

                           citrice

                           3:

                           legume, cu excepția rădăcinoaselor

                           0,5:

                           alte produse

               2.

               Se inserează în tabel următoarele reziduuri de pesticide, cu precizările aferente:

                           Reziduuri de pesticide

                           Conținuturi maxime în mg/kg (ppm)

                           Denumirea comună

                           Denumirea chimică

                           Etion

                           bis(ditiofosfat de 0,0-dietil) de S,S′-metilenă

                           2:

                           citrice

                           0,5:

                           fructe cu semințe mici, fructe sâmburoase și struguri

                           0,1:

                           alte produse

                           Dibromură de etilenă

                           1,2-Dibromoetan

                           0,01

                           Mevinfos

                           Fosfat de 2-metoxicarbonil-1-metilvinil și de dimetil (suma izomerilor cis și trans)

                           0,2:

                           fructe cu semințe mici, citrice și caise

                           0,5:

                           alte fructe cu semințe mici, legume cu frunze

                           0,1:

                           alte produse

                           Fosalonă

                           Ditiofosfat de 0,0-dietil și de S-(6-clor-2-oxo-2H-benzo (b) 1,3-oxa zol-3-il) metil

                           1:

                           citrice și căpșuni

                           2:

                           fructe cu semințe mici și piersici

                           0,1:

                           legume rădăcinoase și măsline

                           1:

                           alte produse

                           2,4,5-T

                           Acid 2,4,5-triclorfenoxiacetic

                           0,05

         Articolul 2
   Următorul reziduu de pesticid se adaugă în tabelul din partea A a anexei II la Directiva 86/362/CEE:

               Reziduuri de pesticide

               Conținuturi maxime în mg/kg (ppm)

               19. Captafol

               0,05

         Articolul 3
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive:

               —

               până la 1 iulie 1988, în ceea ce privește captafolul, captanul și folpetul;

               —

               până la 1 ianuarie 1989, în ceea ce privește celelalte pesticide.

         Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 mai 1988.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. KIECHLE

      (1)  JO L 340, 9.12.1976, p. 26.

      (2)  JO L 362, 31.12.1985, p. 8.

      (3)  JO L 221, 7.8.1986, p. 37.


title: Directiva 2010/24/UE a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri

text:
               31.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 84/1

         DIRECTIVA 2010/24/UE A CONSILIULUI
   din 16 martie 2010
   privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 113 și 115,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
   hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,
   întrucât:

               (1)

               Asistența reciprocă dintre statele membre pentru recuperarea creanțelor reciproce și a creanțelor Uniunii cu privire la anumite taxe și alte măsuri contribuie la funcționarea corectă a pieței interne. Aceasta asigură neutralitatea fiscală și a permis statelor membre să elimine măsurile discriminatorii de protecție în tranzacțiile transfrontaliere menite să prevină frauda și pierderile bugetare.

               (2)

               Primele modalități de asistență reciprocă în materie de recuperare au fost stabilite prin Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor rezultate din operațiuni cuprinse în sistemul de finanțare al Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă, precum și a prelevărilor agricole și drepturilor vamale (3). Directiva respectivă și actele care o modificau au fost codificate prin Directiva 2008/55/CE a Consiliului din 26 mai 2008 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri (4).

               (3)

               Cu toate acestea, respectivele dispoziții, chiar dacă reprezintă un prim pas către îmbunătățirea procedurilor de recuperare la nivelul Uniunii prin armonizarea normelor naționale aplicabile, s-au dovedit insuficiente pentru a răspunde cerințelor pieței interne așa cum a evoluat aceasta în ultimii 30 de ani.

               (4)

               Pentru a proteja mai eficient interesele financiare ale statelor membre și neutralitatea pieței interne, este necesară extinderea domeniului de aplicare a asistenței reciproce în materie de recuperare la creanțele legate de impozite și taxe care nu sunt încă acoperite de asistența reciprocă în materie de recuperare, în timp ce, pentru a putea răspunde creșterii numărului cererilor de asistență și pentru a obține rezultate mai bune, este necesar ca asistența să fie mai eficientă, mai eficace și mai ușor de pus în practică. Pentru realizarea acestor obiective sunt necesare adaptări semnificative, nefiind suficientă o simplă modificare a Directivei 2008/55/CE existente. Prin urmare, respectiva directivă ar trebui să fie abrogată și înlocuită cu un nou instrument juridic, care se bazează pe rezultatele obținute în urma aplicării Directivei 2008/55/CE, dar care oferă norme mai clare și mai precise acolo unde este necesar.

               (5)

               Normele mai clare ar promova un schimb de informații mai amplu între statele membre. De asemenea, acestea ar garanta acoperirea tuturor persoanelor juridice și fizice din Uniune, ținând seama de numărul în permanentă creștere de construcții juridice, care cuprind nu numai construcții tradiționale, precum trusturile și fundațiile, ci orice nou instrument care poate fi instituit de contribuabili în statele membre. Mai mult, normele ar face posibilă luarea în calcul a tuturor eventualelor forme de creanțe ale autorităților publice legate de anumite impozite, taxe, cotizații, rambursări și intervenții, inclusiv a tuturor creanțelor pecuniare împotriva contribuabililor interesați sau împotriva unei terțe părți care înlocuiesc creanța inițială. Sunt necesare norme mai clare în principal pentru a defini mai bine drepturile și obligațiile tuturor părților implicate.

               (6)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere competenței statelor membre de a stabili măsurile de recuperare disponibile în temeiul legislației naționale a acestora. Cu toate acestea, este necesar să se garanteze că nici disparitățile dintre legislațiile naționale, nici lipsa de coordonare între autoritățile competente nu pun în pericol buna funcționare a sistemului de asistență reciprocă stabilit prin prezenta directivă.

               (7)

               Asistența reciprocă poate să ia următoarea formă: autoritatea solicitată poate furniza autorității solicitante informațiile de care aceasta din urmă are nevoie pentru a recupera creanțele născute în statul membru al autorității solicitante și poate notifica debitorului toate documentele privind astfel de creanțe emise de statul membru solicitant. De asemenea, autoritatea solicitată poate recupera, la cererea autorității solicitante, creanțele născute în statul membru solicitant sau poate lua măsuri asigurătorii pentru a garanta recuperarea acestor creanțe.

               (8)

               Adoptarea unui instrument uniform care să fie folosit pentru măsurile de executare în statul membru solicitat, precum și adoptarea unui formular-tip comun pentru notificarea actelor și a deciziilor referitoare la creanță ar trebui să rezolve problemele aferente recunoașterii și traducerii actelor emise într-un alt stat membru, care constituie o cauză majoră a ineficienței mecanismului de asistență actual.

               (9)

               Ar trebui creat un temei juridic pentru schimbul de informații fără cerere prealabilă cu privire la anumite rambursări de impozite și taxe. Din motive de eficiență, ar trebui să existe posibilitatea ca funcționarii din administrațiile fiscale ale unui stat membru să fie prezenți sau să participe la anchetele administrative dintr-un alt stat membru. Ar trebui, de asemenea, să se prevadă un schimb de informații mai direct între servicii în vederea accelerării și eficientizării asistenței.

               (10)

               Date fiind mobilitatea din ce în ce mai mare din cadrul pieței interne și restricțiile impuse prin tratat sau prin alte acte legislative cu privire la garanțiile care pot fi solicitate contribuabililor care nu sunt stabiliți pe teritoriul național, ar trebui ca posibilitățile de a solicita aplicarea de măsuri asigurătorii sau de recuperare într-un alt stat membru să fie extinse. Deoarece vechimea creanței este un factor esențial, statele membre ar trebui să poată efectua o cerere de asistență reciprocă, chiar dacă nu s-au epuizat toate modalitățile interne de recuperare, printre altele atunci când aplicarea unor astfel de proceduri în statul membru solicitant ar cauza dificultăți disproporționate.

               (11)

               O obligație generală de a comunica cererile și documentele în formă digitală și prin intermediul unei rețele electronice, cu norme precise privind regimul lingvistic pentru cereri și documente, ar trebui să permită statelor membre să prelucreze cererile mai rapid și mai ușor.

               (12)

               În cursul procedurii de recuperare în statul membru solicitat, creanța, notificarea efectuată de autoritățile statului membru solicitant sau instrumentul care autorizează executarea ar putea fi contestate de persoana implicată. În astfel de cazuri, ar trebui să se prevadă obligația persoanei implicate de a înainta acțiunea organismului competent al statului membru solicitant și obligația autorității solicitate de a suspenda, dacă nu există o cerere în sens contrar formulată de autoritatea solicitantă, orice proceduri de executare inițiate până în momentul luării unei decizii de către organismul competent din statul membru solicitant.

               (13)

               Pentru a încuraja statele membre să aloce suficiente resurse în vederea recuperării creanțelor altor state membre, statul membru solicitat ar trebui să poată recupera de la debitor cheltuielile aferente recuperării.

               (14)

               Standardele de eficiență ar fi realizate în mod optim atunci când, la executarea unei cereri de asistență, autoritatea solicitată ar putea face uz de prerogativele conferite în temeiul legislației sale naționale aplicabile în cazul creanțelor privind aceleași impozite sau taxe sau impozite sau taxe similare. În absența unor impozite sau taxe similare, cea mai potrivită procedură ar fi cea prevăzută în temeiul legislației statului membru solicitat, care se aplică creanțelor rezultate din impozitul pe venitul persoanelor fizice. Ca regulă generală, acest recurs la legislația națională nu ar trebui să se aplice în ceea ce privește preferințele acordate creanțelor născute în statul membru solicitat. Cu toate acestea, ar trebui să devină posibilă includerea creanțelor altor state membre în rândul preferințelor, în temeiul unui acord între statele membre în cauză.

               (15)

               În ceea ce privește aspectele legate de prescripție, este necesară simplificarea normelor existente, prin dispoziții care să prevadă că suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenelor de prescripție este în general stabilită în funcție de legislația în vigoare în statul membru solicitat, cu excepția cazurilor în care suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenului de prescripție nu este posibilă în temeiul legislației în vigoare în statul respectiv.

               (16)

               Standardele de eficiență impun ca informațiile comunicate în cadrul asistenței reciproce să poată fi folosite în statul membru care primește informațiile în alte scopuri decât cele prevăzute în prezenta directivă, atunci când acest lucru este permis atât în temeiul legislației interne a statului membru care furnizează informațiile, cât și în temeiul legislației interne a statului membru care primește informațiile.

               (17)

               Prezenta directivă nu ar trebui să împiedice îndeplinirea obligațiilor de a furniza asistență mai extinsă care decurg din acorduri sau înțelegeri bilaterale sau multilaterale.

               (18)

               Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (5).

               (19)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare, statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele care, pe cât posibil, să ilustreze corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice.

               (20)

               Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume instituirea unui sistem uniform de asistență în materie de recuperare în cadrul pieței interne, nu pot fi îndeplinite în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere uniformitatea, eficacitatea și eficiența necesare, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar în vederea realizării obiectivelor menționate.

               (21)

               Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 1
   Obiectul
   Prezenta directivă stabilește normele în temeiul cărora statele membre urmează să asigure asistența în vederea recuperării, într-un stat membru, a tuturor creanțelor menționate la articolul 2, născute într-un alt stat membru.
   Articolul 2
   Domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă se aplică creanțelor legate de următoarele:

               (a)

               toate impozitele și taxele de orice fel prelevate de către un stat membru sau în numele acestuia ori de către subdiviziunile sale teritoriale sau administrative, inclusiv autorități locale, sau în numele acestora, ori în numele Uniunii;

               (b)

               rambursări, intervenții și alte măsuri care fac parte din sistemul de finanțare integrală sau parțială al Fondului European de Garantare Agricolă (FEGA) și al Fondului European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR), inclusiv sumele care se percep în cadrul acestor acțiuni;

               (c)

               prelevări și alte taxe prevăzute în cadrul organizării comune a pieței din sectorul zahărului.

         (2)   Domeniul de aplicare a prezentei directive include:

               (a)

               sancțiunile administrative, amenzile, redevențele și suprataxele legate de creanțele pentru care se poate solicita asistență reciprocă în conformitate cu alineatul (1), care sunt impuse de autoritățile administrative responsabile de prelevarea impozitelor sau taxelor în cauză sau de desfășurarea de anchete administrative în privința acestora ori care sunt confirmate de organismele administrative sau judiciare la cererea autorităților administrative menționate;

               (b)

               redevențe pentru certificate și alte documente similare emise în legătură cu procedurile administrative privind impozitele și taxele;

               (c)

               dobânzile și costurile legate de creanțele pentru care poate fi solicitată asistență reciprocă în conformitate cu alineatul (1) sau cu literele (a) sau (b) ale prezentului alineat.

         (3)   Prezenta directivă nu se aplică:

               (a)

               contribuțiilor obligatorii la sistemul de securitate socială care trebuie plătite fie statului membru sau unei subdiviziuni a acestuia, fie instituțiilor de securitate socială de drept public;

               (b)

               redevențelor care nu sunt menționate la alineatul (2);

               (c)

               drepturilor de natură contractuală, cum ar fi sumele stabilite pentru utilități publice;

               (d)

               sancțiunilor cu caracter penal impuse în cadrul unei proceduri penale sau altor sancțiuni cu caracter penal care nu intră sub incidența alineatului (2) litera (a).

         Articolul 3
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „autoritate solicitantă” înseamnă un birou central de legătură, un birou de legătură sau un departament de legătură al unui stat membru care înaintează o cerere de asistență cu privire la o creanță menționată la articolul 2;

               (b)

               „autoritate solicitată” înseamnă un birou central de legătură, un birou de legătură sau un departament de legătură al unui stat membru căruia îi este adresată o cerere de asistență;

               (c)

               „persoană” înseamnă:

                           (i)

                           o persoană fizică;

                           (ii)

                           o persoană juridică;

                           (iii)

                           atunci când legislația în vigoare prevede acest lucru, o asociație de persoane căreia îi este recunoscută capacitatea de a încheia acte juridice, dar care nu are statutul de persoană juridică; sau

                           (iv)

                           orice altă construcție juridică, indiferent de natura sau forma acesteia, fie că are sau nu personalitate juridică, care deține sau gestionează active care, alături de venitul generat de acestea, sunt supuse unor taxe sau impozite care fac obiectul prezentei directive;

               (d)

               „prin mijloace electronice” înseamnă prin utilizarea unui echipament electronic pentru procesarea, inclusiv compresia digitală, și stocarea datelor și prin utilizarea transmisiei prin fir, a transmisiei radio, a tehnologiilor optice sau a altor mijloace electromagnetice;

               (e)

               „rețea CCN” înseamnă platforma comună bazată pe rețeaua comună de comunicații (CCN) dezvoltată de Uniune pentru toate transmisiile prin mijloace electronice între autoritățile competente din domeniul vamal și fiscal.

         Articolul 4
   Organizare
   (1)   Până la 20 mai 2010, fiecare stat membru informează Comisia în legătură cu autoritatea sau autoritățile sale competente (denumite în continuare „autoritatea competentă”) în scopul prezentei directive și informează fără întârziere Comisia cu privire la orice modificări în acest sens.
   Comisia pune informațiile primite la dispoziția celorlalte state membre și publică o listă a autorităților competente ale statelor membre în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   (2)   Autoritatea competentă desemnează un birou central de legătură, care are principala responsabilitate pentru contactele cu alte state membre în domeniul asistenței reciproce care face obiectul prezentei directive.
   Biroul central de legătură poate fi desemnat, de asemenea, drept responsabil de contactele cu Comisia.
   (3)   Autoritatea competentă a fiecărui stat membru poate desemna birouri de legătură care să fie responsabile de contactele cu alte state membre în materie de asistență reciprocă în ceea ce privește unul sau mai multe tipuri sau categorii specifice de impozite și taxe menționate la articolul 2.
   (4)   Autoritatea competentă a fiecărui stat membru poate desemna unele birouri, altele decât biroul central de legătură sau birourile de legătură, drept departamente de legătură. Departamentele de legătură solicită sau acordă asistență reciprocă în temeiul prezentei directive în legătură cu competențele lor teritoriale sau operaționale specifice.
   (5)   În cazul în care un birou de legătură sau un departament de legătură primește o cerere de asistență reciprocă care necesită măsuri care nu țin de competența care i-a fost atribuită, acesta înaintează cererea fără întârziere biroului sau departamentului competent, dacă este cunoscut, sau biroului central de legătură, și informează autoritatea solicitantă în consecință.
   (6)   Autoritatea competentă a fiecărui stat membru informează Comisia cu privire la biroul său central de legătură și la orice birouri sau departamente de legătură pe care le-a desemnat. Comisia pune informațiile primite la dispoziția statelor membre.
   (7)   Toate comunicările sunt trimise de către biroul central de legătură sau în numele acestuia sau, de la caz la caz, cu acordul biroului central de legătură, asigurându-se eficiența comunicării.
   CAPITOLUL II

      SCHIMBUL DE INFORMAȚII

   Articolul 5
   Cererea de informații
   (1)   La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată furnizează orice informații despre care este previzibil că prezintă relevanță pentru autoritatea solicitantă în vederea recuperării creanțelor sale menționate la articolul 2.
   În scopul furnizării acestor informații, autoritatea solicitată asigură realizarea oricăror anchete administrative necesare pentru obținerea acestora.
   (2)   Autoritatea solicitată nu este obligată să furnizeze informații:

               (a)

               pe care nu le-ar putea obține în vederea recuperării creanțelor similare născute în statul membru solicitat;

               (b)

               care ar divulga un secret comercial, industrial sau profesional;

               (c)

               a căror comunicare ar aduce atingere securității statului membru solicitat sau ar fi contrare ordinii publice a acestuia.

         (3)   Alineatul (2) nu poate fi în niciun caz interpretat ca permițând unei autorități solicitate a unui stat membru să refuze furnizarea de informații pentru simplul motiv că aceste informații sunt deținute de o bancă, de o altă instituție financiară, de o persoană desemnată sau care acționează în calitate de agent sau de administrator sau că informațiile respective se referă la participațiile la capitalul unei persoane.
   (4)   Autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă în legătură cu motivele de refuz al unei cereri de informații.
   Articolul 6
   Schimbul de informații fără cerere prealabilă
   În cazul în care o rambursare a impozitelor sau taxelor, altele decât taxa pe valoarea adăugată, se efectuează către o persoană stabilită sau având domiciliul într-un alt stat membru, statul membru din care urmează să se efectueze rambursarea poate informa, cu privire la rambursarea preconizată, statul membru unde este stabilită sau unde își are domiciliul persoana.
   Articolul 7
   Prezența în birourile administrative și participarea la anchetele administrative
   (1)   Prin acord între autoritatea solicitantă și autoritatea solicitată și în conformitate cu modalitățile stabilite de autoritatea solicitată, funcționarii autorizați de autoritatea solicitantă pot, în vederea promovării asistenței reciproce prevăzute de prezenta directivă:

               (a)

               să fie prezenți în birourile în care autoritățile administrative ale statului membru solicitat își desfășoară activitatea;

               (b)

               să fie prezenți la anchetele administrative efectuate pe teritoriul statului membru solicitat;

               (c)

               să însoțească funcționarii competenți din statul membru solicitat în cursul procedurilor judiciare din respectivul stat membru.

         (2)   În măsura în care legislația în vigoare în statul membru solicitat permite acest lucru, acordul menționat la alineatul (1) litera (b) poate prevedea ca funcționarii din statul membru solicitant să poată intervieva persoane și examina registre.
   (3)   Funcționarii autorizați de autoritatea solicitantă care fac uz de posibilitățile oferite prin alineatele (1) și (2) sunt în măsură să prezinte în orice moment o împuternicire scrisă în care le sunt indicate identitatea și calitatea oficială.
   CAPITOLUL III

      ASISTENȚĂ PENTRU NOTIFICAREA DOCUMENTELOR

   Articolul 8
   Cererea de notificare a anumitor documente referitoare la creanțe
   (1)   La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată notifică destinatarului toate documentele, inclusiv pe cele de natură judiciară, emise de statul membru solicitant și referitoare la creanțe, astfel cum sunt menționate la articolul 2, sau la recuperarea acestora.
   Cererea de notificare este însoțită de un formular-tip care conține cel puțin următoarele informații:

               (a)

               numele, adresa și alte date relevante pentru identificarea destinatarului;

               (b)

               scopul notificării și termenul în care ar trebui efectuată notificarea;

               (c)

               o descriere a documentului anexat, a naturii și a valorii creanței în cauză;

               (d)

               numele, adresa și alte date de contact cu privire la:

                           (i)

                           biroul responsabil de documentul anexat și, în cazul în care este diferit,

                           (ii)

                           biroul la care se pot obține informații suplimentare privind documentul notificat sau posibilitățile de a contesta obligația de plată.

         (2)   Autoritatea solicitantă depune o cerere de notificare în temeiul prezentului articol numai atunci când nu poate notifica în conformitate cu normele care reglementează notificarea documentului în cauză în statul membru solicitant sau atunci când o astfel de notificare ar cauza dificultăți disproporționate.
   (3)   Autoritatea solicitată informează de îndată autoritatea solicitantă în privința oricărei acțiuni întreprinse în urma cererii de notificare, în special în legătură cu data notificării documentului către destinatar.
   Articolul 9
   Mijloace de notificare
   (1)   Autoritatea solicitată se asigură că notificarea în statul membru solicitat se efectuează în conformitate cu actele cu putere de lege, actele administrative și practicile administrative naționale în vigoare în statul membru solicitat.
   (2)   Alineatul (1) nu aduce atingere niciunei alte forme de notificare utilizate de o autoritate competentă a statului membru solicitant în conformitate cu normele în vigoare în respectivul stat membru.
   O autoritate competentă stabilită pe teritoriul statului membru solicitant poate notifica direct orice document prin scrisoare recomandată sau prin poștă electronică unei persoane dintr-un alt stat membru.
   CAPITOLUL IV

      MĂSURILE ASIGURĂTORII SAU DE RECUPERARE

   Articolul 10
   Cererea de recuperare
   (1)   La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată recuperează creanțele care fac obiectul unui instrument de executare în statul membru solicitant.
   (2)   De îndată ce autoritatea solicitantă are cunoștință despre orice informații relevante cu privire la cazul care a motivat cererea de recuperare, aceasta le transmite autorității solicitate.
   Articolul 11
   Condiții aplicabile cererilor de recuperare
   (1)   Autoritatea solicitantă nu poate efectua o cerere de recuperare dacă și atâta vreme cât creanța și/sau instrumentul care permite executarea acesteia în statul membru solicitant sunt contestate în statul membru respectiv, cu excepția cazurilor în care se aplică articolul 14 alineatul (4) al treilea paragraf.
   (2)   Înainte ca autoritatea solicitantă să facă o cerere de recuperare, se aplică procedurile de recuperare adecvate disponibile în statul membru solicitant, cu excepția situațiilor următoare:

               (a)

               atunci când este evident că nu există active pentru recuperare în statul membru solicitant sau că astfel de proceduri nu vor duce la plata integrală a creanței și că autoritatea solicitantă deține informații specifice care indică faptul că persoana interesată are active în statul membru solicitat;

               (b)

               atunci când aplicarea unor astfel de proceduri în statul membru solicitant ar cauza dificultăți disproporționate.

         Articolul 12
   Instrumentul care permite executarea în statul membru solicitat și alte documente însoțitoare
   (1)   Orice cerere de recuperare este însoțită de un instrument uniform care permite executarea în statul membru solicitat.
   Acest instrument uniform care permite executarea în statul membru solicitat reflectă conținutul principal al instrumentului inițial care permite executarea și constituie baza unică a măsurilor asigurătorii și de recuperare luate în statul membru solicitat. Acesta nu face obiectul niciunui act de recunoaștere, completare sau înlocuire în respectivul stat membru.
   Instrumentul uniform care permite executarea conține cel puțin următoarele informații:

               (a)

               informații relevante pentru identificarea instrumentului inițial care permite executarea, o descriere a creanței, inclusiv natura acesteia, perioada acoperită de creanță, orice date relevante pentru procesul de executare și valoarea creanței și diferitele componente ale acesteia, precum capitalul principal, dobânzile înregistrate etc.;

               (b)

               numele și alte date relevante pentru identificarea debitorului;

               (c)

               numele, adresa și alte date de contact cu privire la:

                           (i)

                           biroul responsabil de evaluarea creanței și, dacă este diferit,

                           (ii)

                           biroul la care se pot obține informații suplimentare privind creanța sau posibilitățile de a contesta obligația de plată.

         (2)   Cererea de recuperare a unei creanțe poate fi însoțită de alte documente referitoare la creanță, emise de statul membru solicitant.
   Articolul 13
   Executarea cererii de recuperare
   (1)   În scopul recuperării creanței în statul membru solicitat, orice creanță cu privire la care a fost formulată o cerere de recuperare este tratată ca și când ar fi o creanță a statului membru solicitat, cu excepția cazului în care prezenta directivă prevede altfel. Autoritatea solicitată face uz de prerogativele conferite și de procedurile instituite în temeiul actelor cu putere de lege și al actelor administrative din statul membru solicitat care se aplică creanțelor cu privire la aceleași impozite sau taxe sau, în absența acestora, impozite sau taxe similare, cu excepția cazului în care prezenta directivă prevede altfel.
   Dacă autoritatea solicitată consideră că pe teritoriul statului său nu se prelevă impozite sau taxe identice sau similare, aceasta face uz de prerogativele conferite și de procedurile instituite în temeiul actelor cu putere de lege sau al actelor administrative din statul membru solicitat care se aplică creanțelor rezultate din impozitul pe venitul persoanelor fizice, cu excepția cazului în care prezenta directivă prevede altfel.
   Statul membru solicitat nu este obligat să acorde creanțelor altor state membre preferințele acordate pentru creanțe similare apărute în respectivul stat membru, cu excepția cazurilor în care statele membre vizate convin altfel sau există dispoziții contrare în legislația statului membru solicitat. Un stat membru care acordă preferințe pentru creanțe altui stat membru nu poate refuza acordarea acelorași preferințe pentru aceleași creanțe sau pentru creanțe similare altor state membre, în aceleași condiții.
   Statul membru solicitat recuperează creanța în moneda sa națională.
   (2)   Autoritatea solicitată informează cu diligența necesară autoritatea solicitantă cu privire la orice acțiune întreprinsă cu privire la cererea de recuperare.
   (3)   Începând cu data la care este primită cererea de recuperare, autoritatea solicitată percepe dobânzi pentru plata cu întârziere în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative în vigoare în statul membru solicitat.
   (4)   Autoritatea solicitată poate, în cazul în care actele cu putere de lege sau actele administrative în vigoare în statul membru solicitat permit acest lucru, să acorde debitorului un termen de plată sau să autorizeze o plată eșalonată și poate să perceapă o dobândă în acest sens. Autoritatea solicitată informează ulterior autoritatea solicitantă cu privire la orice astfel de decizie.
   (5)   Fără a aduce atingere articolului 20 alineatul (1), autoritatea solicitată îi transmite autorității solicitante sumele recuperate aferente creanței, precum și dobânda menționată la alineatele (3) și (4) din prezentul articol.
   Articolul 14
   Litigii
   (1)   Litigiile cu privire la creanță, la instrumentul inițial care permite executarea în statul membru solicitant sau la instrumentul uniform care permite executarea în statul membru solicitat și litigiile legate de validitatea unei notificări efectuate de o autoritate competentă a statului membru solicitant sunt de competența organismelor competente ale statului membru solicitant. Dacă, în cursul procedurii de recuperare, creanța, instrumentul inițial care permite executarea în statul membru solicitant sau instrumentul uniform care permite executarea în statul membru solicitat este contestat(ă) de o parte interesată, autoritatea solicitată informează respectiva parte interesată că o astfel de acțiune trebuie introdusă de aceasta din urmă în fața organismului competent al statului membru solicitant, în conformitate cu actele cu putere de lege în vigoare în statul respectiv.
   (2)   Litigiile cu privire la măsurile de executare luate în statul membru solicitat sau cu privire la validitatea unei notificări efectuate de o autoritate competentă a statului membru solicitat sunt introduse în fața organismului competent al statului membru respectiv în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative ale acestuia.
   (3)   Atunci când una dintre acțiunile menționate la alineatul (1) a fost introdusă în fața organismului competent al statului membru solicitant, autoritatea solicitantă informează autoritatea solicitată cu privire la aceasta și precizează care sunt elementele creanței care nu fac obiectul contestației.
   (4)   De îndată ce autoritatea solicitată primește informațiile menționate la alineatul (3), fie din partea autorității solicitante, fie din partea părții interesate, aceasta suspendă procedura de executare în ceea ce privește partea contestată a creanței, în așteptarea deciziei organismului competent în materie, cu excepția cazurilor în care autoritatea solicitantă formulează o cerere contrară, în conformitate cu al treilea paragraf din prezentul alineat.
   La cererea autorității solicitante sau în cazul în care se consideră necesar de către autoritatea solicitată, fără să se aducă atingere articolului 16, autoritatea solicitată poate recurge la măsuri asigurătorii pentru a garanta recuperarea, în măsura în care actele cu putere de lege sau actele administrative în vigoare în statul membru solicitat permit acest lucru.
   În conformitate cu actele cu putere de lege, actele administrative și practicile administrative în vigoare în statul membru în care își are sediul, autoritatea solicitantă poate cere autorității solicitate să recupereze o creanță contestată sau o parte contestată a creanței, în măsura în care actele cu putere de lege, actele administrative și practicile administrative în vigoare în statul membru solicitat permit acest lucru. Orice astfel de cerere se motivează. Dacă rezultatul ulterior al contestației este favorabil debitorului, autoritatea solicitantă are obligația de a rambursa orice sumă recuperată, precum și de a plăti orice compensație datorată, în conformitate cu actele cu putere de lege în vigoare în statul membru solicitat.
   Dacă autoritățile competente ale statului membru solicitant sau ale statului membru solicitat au inițiat o procedură amiabilă, iar rezultatul procedurii poate afecta creanța cu privire la care a fost solicitată asistență, măsurile de recuperare sunt suspendate sau blocate până la încheierea procedurii respective, cu excepția cazurilor de urgență imediată datorate fraudei sau insolvenței. În cazul în care măsurile de recuperare sunt suspendate sau blocate, se aplică al doilea paragraf.
   Articolul 15
   Modificarea sau retragerea cererii de asistență pentru recuperare
   (1)   Autoritatea solicitantă informează imediat autoritatea solicitată cu privire la orice modificare ulterioară adusă cererii sale de recuperare sau cu privire la retragerea cererii sale, precizând motivele modificării sau retragerii acesteia.
   (2)   Dacă modificarea cererii este rezultatul unei decizii luate de organismul competent menționat la articolul 14 alineatul (1), autoritatea solicitantă comunică decizia respectivă împreună cu un instrument uniform revizuit care permite executarea în statul membru solicitat. Autoritatea solicitată inițiază atunci alte măsuri de recuperare pe baza instrumentului revizuit.
   Măsurile asigurătorii sau de recuperare deja luate pe baza instrumentului uniform inițial care permite executarea în statul membru solicitat pot continua pe baza instrumentului revizuit, cu excepția cazului în care modificarea cererii se datorează lipsei de valabilitate a instrumentului inițial care permite executarea în statul membru solicitant sau a instrumentului uniform inițial care permite executarea în statul membru solicitat.
   În ceea ce privește instrumentul revizuit, se aplică articolele 12 și 14.
   Articolul 16
   Cererea de măsuri asigurătorii
   (1)   La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată ia măsurile asigurătorii necesare, dacă acestea sunt permise de legislația sa națională și în conformitate cu practicile sale administrative, pentru a asigura recuperarea în cazul în care creanța sau instrumentul care permite executarea în statul membru solicitant este contestat(ă) la momentul formulării cererii sau în cazul în care creanța nu face încă obiectul unui instrument care să permită executarea în statul membru solicitant, în măsura în care sunt de asemenea posibile măsuri asigurătorii, într-o situație similară, în temeiul legislației naționale și al practicilor administrative ale statului membru solicitant.
   Documentul elaborat pentru a permite aplicarea de măsuri asigurătorii în statul membru solicitant și referitor la creanța pentru care se solicită asistența reciprocă, dacă este cazul, însoțește cererea de măsuri asigurătorii în statul membru solicitat. Acest document nu face obiectul niciunui act de recunoaștere, completare sau înlocuire în statul membru solicitat.
   (2)   Cererea de măsuri asigurătorii poate fi însoțită de alte documente referitoare la creanță, emise în statul membru solicitant.
   Articolul 17
   Normele aplicabile cererilor de măsuri asigurătoare
   Pentru punerea în aplicare a articolului 16, se aplică mutatis mutandis articolul 10 alineatul (2), articolul 13 alineatele (1) și (2) și articolele 14 și 15.
   Articolul 18
   Limite ale obligațiilor autorității solicitate
   (1)   Autoritatea solicitată nu este obligată să acorde asistența prevăzută la articolele 10-16 dacă recuperarea creanței este de natură să genereze, din cauza situației debitorului, grave dificultăți de ordin economic sau social în statul membru solicitat, în măsura în care actele cu putere de lege, actele administrative și practicile administrative în vigoare în respectivul stat membru permit o astfel de excepție în cazul creanțelor naționale.
   (2)   Autoritatea solicitată nu este obligată să acorde asistența prevăzută la articolul 5 și la articolele 7-16 dacă cererea inițială de asistență în conformitate cu articolele 5, 7, 8, 10 sau 16 este efectuată cu privire la creanțe care au o vechime mai mare de cinci ani, acest termen începând de la momentul scadenței creanței în statul membru solicitant și până la momentul cererii inițiale de asistență.
   Cu toate acestea, în cazurile în care creanța sau instrumentul inițial care permite executarea în statul membru solicitant sunt contestate, se consideră că termenul de cinci ani începe în momentul în care în statul membru solicitant se stabilește faptul că nu mai este posibilă contestarea creanței sau a instrumentului care permite executarea.
   În plus, în cazurile în care se acordă o amânare a plății sau un plan de eșalonare a plății de către autoritățile competente din statul membru solicitant, se consideră că termenul de cinci ani începe în momentul în care întregul termen de plată s-a încheiat.
   Cu toate acestea, în aceste cazuri, autoritatea solicitată nu este obligată să acorde asistență cu privire la creanțe care sunt mai vechi de zece ani, termen calculat de la momentul scadenței creanței în statul membru solicitant.
   (3)   Un stat membru nu este obligat să acorde asistență dacă valoarea totală a creanțelor reglementate de prezenta directivă, pentru care se solicită asistență, este mai mică de 1 500 EUR.
   (4)   Autoritatea solicitată informează autoritatea solicitantă în legătură cu motivele refuzului unei cereri de asistență.
   Articolul 19
   Aspecte privind prescripția
   (1)   Aspectele privind termenele de prescripție sunt reglementate exclusiv de actele cu putere de lege în vigoare în statul membru solicitant.
   (2)   În ceea ce privește suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenului de prescripție, toate demersurile efectuate în vederea recuperării creanțelor de către autoritatea solicitată sau în numele acesteia, în temeiul unei cereri de asistență, care au drept efect suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenului de prescripție, în conformitate cu legislația în vigoare în statul membru solicitat, sunt considerate a avea același efect în statul membru solicitant, cu condiția ca efectul corespunzător să fie prevăzut în actele cu putere de lege în vigoare în statul membru solicitant.
   Dacă suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenului de prescripție nu este posibilă în temeiul legislației în vigoare în statul membru solicitat, toate demersurile efectuate în vederea recuperării creanțelor de către autoritatea solicitată sau în numele acesteia în temeiul unei cereri de asistență care, dacă ar fi fost efectuate de către autoritatea solicitantă în propriul stat membru sau în numele acesteia, ar fi dus la suspendarea, întreruperea sau prelungirea termenului de prescripție în conformitate cu legislația în vigoare în statul membru solicitant sunt considerate a fi fost efectuate în statul membru solicitant, în ceea ce privește efectul respectiv.
   Primul și al doilea paragraf nu afectează dreptul autorităților competente din statul membru solicitant de a lua măsuri pentru a suspenda, întrerupe sau prelungi termenul de prescripție în conformitate cu legislația în vigoare în statul membru respectiv.
   (3)   Autoritatea solicitantă și autoritatea solicitată se informează reciproc cu privire la orice acțiune care întrerupe, suspendă sau prelungește termenul de prescripție a creanței pentru care au fost solicitate măsuri asigurătorii sau de recuperare sau care poate produce acest efect.
   Articolul 20
   Costuri
   (1)   În plus față de sumele menționate la articolul 13 alineatul (5), autoritatea solicitată urmărește să recupereze de la persoana vizată cheltuielile legate de recuperare pe care le-a suportat și le reține, în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative din statul membru solicitat.
   (2)   Statele membre renunță reciproc la toate cererile privind rambursarea cheltuielilor rezultate din asistența reciprocă pe care și-o acordă în conformitate cu prezenta directivă.
   Cu toate acestea, în cazul unor recuperări care creează dificultăți deosebite, care implică cheltuieli foarte mari sau care se referă la crima organizată, autoritatea solicitantă și autoritatea solicitată pot să convină asupra unor modalități de rambursare specifice cazurilor în speță.
   (3)   Fără a aduce atingere alineatului (2), statul membru solicitant rămâne răspunzător față de statul membru solicitat pentru toate cheltuielile și toate pierderile suportate în legătură cu acțiunile recunoscute ca fiind nejustificate, în ceea ce privește fie fondul creanței, fie valabilitatea instrumentului emis de autoritatea solicitantă care permite executarea și/sau aplicarea de măsuri asigurătorii.
   CAPITOLUL V

      NORME GENERALE CARE GUVERNEAZĂ TOATE TIPURILE DE CERERI DE ASISTENțĂ

   Articolul 21
   Formulare-tip și mijloace de comunicare
   (1)   Cererile de informații în temeiul articolului 5 alineatul (1), cererile de notificare în temeiul articolului 8 alineatul (1), cererile de recuperare în temeiul articolului 10 alineatul (1) sau cererile de măsuri asigurătorii în temeiul articolului 16 alineatul (1) se trimit prin mijloace electronice, utilizându-se un formular-tip, cu excepția cazurilor în care acest lucru nu este posibil din motive tehnice. În măsura posibilului, aceste formulare se folosesc și pentru comunicările ulterioare cu privire la cerere.
   Instrumentul uniform care permite executarea în statul membru solicitat, documentul care permite aplicarea de măsuri asigurătorii în statul membru solicitant și celelalte documente menționate la articolele 12 și 16 se trimit, de asemenea, prin mijloace electronice, cu excepția cazurilor în care acest lucru nu este posibil din motive tehnice.
   Atunci când este cazul, formularul-tip poate fi însoțit de rapoarte, declarații și orice alte documente sau de copii certificate pentru conformitate sau extrase din acestea, care sunt de asemenea transmise pe cale electronică, cu excepția cazurilor în care acest lucru nu este posibil din motive tehnice.
   Formularele-tip și comunicările pe cale electronică pot, de asemenea, să fie utilizate pentru schimbul de informații în temeiul articolului 6.
   (2)   Alineatul (1) nu se aplică informațiilor și documentației obținute prin prezența în birourile administrative dintr-un alt stat membru sau prin participarea la anchetele administrative dintr-un alt stat membru, în conformitate cu articolul 7.
   (3)   În cazul în care comunicările nu se efectuează pe cale electronică sau prin intermediul formularelor-tip, acest lucru nu va afecta valabilitatea informațiilor obținute sau a măsurilor luate pentru executarea cererii de asistență.
   Articolul 22
   Regimul lingvistic
   (1)   Toate cererile de asistență, formularele-tip pentru notificare și instrumentele uniforme care permit executarea în statul membru solicitat sunt trimise în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale statului membru solicitat sau sunt însoțite de o traducere în una dintre aceste limbi. Faptul că anumite părți sunt scrise într-o limbă alta decât limba oficială sau una dintre limbile oficiale ale statului membru solicitat nu afectează valabilitatea acestora sau a procedurii, în măsura în care acea limbă este stabilită de comun acord între statele membre interesate.
   (2)   Documentele a căror notificare este solicitată în conformitate cu articolul 8 pot fi trimise autorității solicitate într-o limbă oficială a statului membru solicitant.
   (3)   În cazul în care o cerere este însoțită de alte documente decât cele menționate la alineatele (1) și (2), autoritatea solicitată poate, dacă este necesar, să ceară autorității solicitante o traducere a acestor documente în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale statului membru solicitat sau în orice altă limbă asupra căreia statele membre interesate au convenit bilateral.
   Articolul 23
   Divulgarea informațiilor și a documentelor
   (1)   Informațiile comunicate sub orice formă, în temeiul prezentei directive, sunt reglementate de obligația păstrării secretului oficial și se bucură de protecția acordată informațiilor similare în temeiul legislației naționale a statului membru care le-a primit.
   Astfel de informații pot fi utilizate în scopul aplicării de măsuri asigurătorii sau de executare în privința creanțelor care intră sub incidența prezentei directive. De asemenea, astfel de informații pot fi utilizate pentru evaluarea și impunerea contribuțiilor obligatorii la sistemul de securitate socială.
   (2)   Persoanele acreditate în mod corespunzător de Autoritatea de Acreditare de Securitate a Comisiei Europene pot avea acces la aceste informații numai în măsura în care acest lucru este necesar pentru întreținerea și dezvoltarea rețelei CCN.
   (3)   Statul membru care furnizează informațiile permite utilizarea acestora în scopuri altele decât cele menționate la alineatul (1) în statul membru care primește informațiile, în cazul în care, în temeiul legislației statului membru care furnizează informațiile, informațiile pot fi utilizate în scopuri similare.
   (4)   În cazul în care autoritatea solicitantă sau solicitată consideră că informațiile obținute în temeiul prezentei directive ar putea fi folositoare, în scopurile menționate la alineatul (1), unui al treilea stat membru, ea poate să transmită respectivele informații acestui al treilea stat membru, cu condiția ca transmiterea acestor informații să fie conformă cu normele și procedurile stabilite în prezenta directivă. Aceasta informează statul membru de la care provin informațiile cu privire la intenția sa de a transmite informațiile respective unui stat membru terț. Statul membru de la care provin informațiile se poate opune acestei transmiteri a informațiilor, în termen de zece zile lucrătoare de la data la care a primit comunicarea din partea statului membru care dorește să transmită informațiile.
   (5)   Permisiunea de a utiliza, în temeiul alineatului (3), informații care au fost transmise în temeiul alineatului (4) poate fi acordată numai de către statul membru de unde provin informațiile.
   (6)   Informațiile comunicate sub orice formă în temeiul prezentei directive pot fi invocate sau utilizate drept probe de toate autoritățile din statul membru care primește informațiile, pe aceeași bază ca și informațiile similare obținute în respectivul stat.
   CAPITOLUL VI

      DISPOZIȚII FINALE

   Articolul 24
   Aplicarea altor acorduri privind asistența
   (1)   Prezenta directivă nu aduce atingere îndeplinirii niciunei obligații de furnizare de asistență mai extinsă, care decurge din acorduri sau înțelegeri bilaterale sau multilaterale, inclusiv în domeniul notificării actelor judiciare sau extrajudiciare.
   (2)   În cazul în care statele membre încheie astfel de acorduri sau înțelegeri bilaterale sau multilaterale cu privire la aspecte reglementate de prezenta directivă și care nu se referă la cazuri individuale, ele informează fără întârziere Comisia în acest sens. La rândul său, Comisia informează celelalte state membre.
   (3)   Atunci când acordă asistență reciprocă mai extinsă în temeiul unui acord sau al unei înțelegeri bilateral(e) sau multilateral(e), statele membre pot face uz de rețeaua de comunicații electronice și de formularele-tip adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei directive.
   Articolul 25
   Comitetul
   (1)   Comisia este asistată de Comitetul de recuperare.
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
   Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
   Articolul 26
   Dispoziții de punere în aplicare
   Comisia adoptă, în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2), norme detaliate de punere în aplicare a articolului 4 alineatele (2), (3) și (4), a articolului 5 alineatul (1), a articolului 8, a articolului 10, a articolului 12 alineatul (1), a articolului 13 alineatele (2), (3), (4) și (5), a articolului 15, a articolului 16 alineatul (1) și a articolului 21 alineatul (1).
   Normele respective se referă cel puțin la următoarele elemente:

               (a)

               modalitățile practice în ceea ce privește organizarea contactelor între birourile centrale de legătură, celelalte birouri de legătură și departamentele de legătură menționate la articolul 4 alineatele (2), (3) și (4), din diferite state membre, și a contactelor cu Comisia;

               (b)

               mijloacele prin care pot fi transmise comunicări între autorități;

               (c)

               formatul și alte detalii ale formularelor-tip care urmează a fi utilizate în sensul articolului 5 alineatul (1), al articolului 8, al articolului 10 alineatul (1), al articolului 12 alineatul (1) și al articolului 16 alineatul (1);

               (d)

               conversia sumelor care urmează a fi recuperate și transferul sumelor recuperate.

         Articolul 27
   Raportare
   (1)   Fiecare stat membru informează Comisia anual, cel târziu până la 31 martie, cu privire la următoarele:

               (a)

               numărul de cereri de informații, de notificare și de recuperare sau de măsuri asigurătorii transmise fiecărui stat membru solicitat și primite de la fiecare stat membru solicitant în fiecare an;

               (b)

               valoarea creanțelor pentru care se solicită asistență pentru recuperare și sumele recuperate.

         (2)   Statele membre pot furniza, de asemenea, orice alte informații care ar putea fi folositoare pentru a evalua asistența reciprocă oferită în temeiul prezentei directive.
   (3)   O dată la cinci ani, Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului cu privire la funcționarea mecanismelor instituite prin prezenta directivă.
   Articolul 28
   Transpunere
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 31 decembrie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Acestea informează de îndată Comisia cu privire la actele respective.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 ianuarie 2012.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 29
   Abrogarea Directivei 2008/55/CE
   Directiva 2008/55/CE se abrogă de la 1 ianuarie 2012.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează drept trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 30
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 31
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 martie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SALGADO

      (1)  Avizul din 10 februarie 2010 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Avizul din 16 iulie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO L 73, 19.3.1976, p. 18.

      (4)  JO L 150, 10.6.2008, p. 28.

      (5)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.


title: Directiva Consiliului din 30 noiembrie 1989 privind cerințele minime de securitate și sănătate pentru folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă [a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]

text:
               05/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               109

         31989L0655

               L 393/13

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 30 noiembrie 1989
   privind cerințele minime de securitate și sănătate pentru folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă [a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]
   (89/655/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 118a al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1), prezentată după consultarea Comitetului consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă,
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât articolul 118a din tratat prevede adoptarea de către Consiliu, prin intermediul directivelor, a cerințelor minime pentru a încuraja îmbunătățirea, în special, a mediului de muncă, în vederea garantării unui nivel mai bun de protecție a securității și sănătății lucrătorilor;
   întrucât, în conformitate cu articolul menționat, aceste directive trebuie să evite impunerea unor constrângeri administrative, financiare și juridice care ar îngreuna constituirea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii;
   întrucât Comunicarea Comisiei privind programul său în domeniul securității, igienei și sănătății la locul de muncă (4) prevede adoptarea unei directive privind folosirea echipamentului de lucru la locul de muncă;
   întrucât Consiliul, în Rezoluția sa din 21 decembrie 1987 privind securitatea, igiena și sănătatea la locul de muncă (5), a luat act de intenția Comisiei de a prezenta Consiliului, în termenul cel mai scurt, cerințele minime de organizare a securității și sănătății la locul de muncă;
   întrucât respectarea cerințelor minime destinate să garanteze îmbunătățirea nivelului de securitate și sănătate în ceea ce privește utilizarea echipamentului de lucru este esențială pentru a asigura securitatea și sănătatea lucrătorilor;
   întrucât prezenta directivă este o directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (6); întrucât dispozițiile directivei menționate se aplică în întregime în domeniul folosirii de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă, fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive sau speciale incluse în prezenta directivă;
   întrucât prezenta directivă constituie un element concret în cadrul realizării dimensiunii sociale a pieței interne;
   întrucât, în temeiul Directivei 83/189/CEE (7), statele membre trebuie să notifice Comisiei orice proiect de reglementare tehnică aplicabilă mașinilor, aparatelor și instalațiilor;
   întrucât, în temeiul Deciziei 74/325/CEE (8), modificată de Actul de aderare din 1985, Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă este consultat de către Comisie în vederea elaborării propunerilor în acest domeniu,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   SECȚIUNEA I
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 1
   Obiectul
   (1)   Prezenta directivă, care este a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, stabilește cerințele minime de protecție în materie de securitate și sănătate privind folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă, astfel cum este acesta definit la articolul 2.
   (2)   Dispozițiile Directivei 89/391/CEE se aplică în întregime domeniului menționat la alineatul (1), fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive sau speciale cuprinse în prezenta directivă.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               prin „echipament de lucru” se înțelege orice mașină, aparat, unealtă sau instalație folosită la locul de muncă;

               (b)

               prin „folosirea echipamentului de lucru” se înțelege orice activitate referitoare la echipamentul de lucru, cum ar fi pornirea și oprirea echipamentului, modul de folosire, transportul, repararea, transformarea și întreținerea, inclusiv, în special, curățarea lui;

               (c)

               prin „zonă periculoasă” se înțelege orice zonă din interiorul și din jurul echipamentului de lucru care poate prezenta riscuri pentru securitatea sau sănătatea unui lucrător expus;

               (d)

               prin „lucrător expus” se înțelege orice lucrător care se găsește integral sau parțial într-o zonă periculoasă;

               (e)

               prin „operator” se înțeleg lucrătorul sau lucrătorii însărcinați cu folosirea echipamentului de lucru.

         SECȚIUNEA II
   OBLIGAȚIILE ANGAJATORULUI
   Articolul 3
   Obligații generale
   (1)   Angajatorul ia măsurile necesare pentru ca echipamentul de lucru pus la dispoziția lucrătorilor din întreprindere sau unitate să corespundă muncii prestate sau să fie adaptat acestui scop și să poată fi folosit de către lucrători, fără a pune în pericol securitatea sau sănătatea lor.
   La alegerea echipamentului de lucru pe care intenționează să îl folosească, angajatorul trebuie să țină seama de condițiile de muncă și de caracteristicile specifice acesteia, precum și de pericolele care există în întreprinderea sau unitatea respectivă, în special la locul de muncă, pentru securitatea și sănătatea lucrătorilor sau de orice alte pericole care s-ar putea adăuga ca urmare a folosirii echipamentului de lucru respectiv.
   (2)   În cazul în care nu este pe deplin posibil să se asigure folosirea echipamentului de lucru fără nici un risc pentru sănătatea și securitatea lucrătorilor, angajatorul trebuie să ia măsuri corespunzătoare pentru diminuarea riscurilor.
   Articolul 4
   Norme privind echipamentul de lucru
   (1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 3, angajatorul trebuie să obțină și să folosească:

               (a)

               echipamente de lucru care, fiind puse la dispoziția lucrătorilor din întreprindere sau unitate pentru prima oară după 31 decembrie 1992, respectă:

                           (i)

                           dispozițiile oricărei directive comunitare relevante aplicabile;

                           (ii)

                           cerințele minime prevăzute în anexă, în măsura în care nu există o altă directivă comunitară aplicabilă sau cele existente se aplică numai parțial;

               (b)

               echipamente de lucru care, fiind puse la dispoziția lucrătorilor din întreprindere sau unitate la 31 decembrie 1992, se conformează cerințelor minime prevăzute în anexă în cel mult patru ani de la această dată.

         (2)   Angajatorul ia măsurile necesare pentru ca, pe toată durata folosirii sale, echipamentul de lucru să fie menținut, prin metode de întreținere corespunzătoare, la un nivel care să respecte dispozițiile alineatului 1 literele (a) sau (b), după caz.
   Articolul 5
   Echipament de lucru cu risc specific
   Dacă se presupune că folosirea unui echipament de lucru poate prezenta un risc specific pentru securitatea și sănătatea lucrătorilor, angajatorul trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că:

               —

               folosirea echipamentului de lucru este rezervată numai persoanelor însărcinate să îl folosească;

               —

               lucrările de reparații, transformare sau întreținere sunt efectuate numai de către lucrătorii cu atribuții în acest sens.

         Articolul 6
   Informarea lucrătorilor
   (1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 10 din Directiva 89/391/CEE, angajatorul ia măsurile necesare pentru ca lucrătorii să dispună de informații adecvate și, dacă este cazul, de instrucțiuni cu privire la echipamentul de lucru folosit la locul de muncă.
   (2)   Informațiile și instrucțiunile trebuie să cuprindă un număr minim de indicații referitoare la securitate și sănătate în ceea ce privește:

               —

               condițiile de folosire a echipamentului de lucru;

               —

               situații anormale previzibile;

               —

               concluziile care pot fi trase, acolo unde este cazul, din experiența acumulată în urma folosirii echipamentului de lucru.

         (3)   Informațiile și instrucțiunile trebuie să fie pe înțelesul lucrătorilor în cauză.
   Articolul 7
   Formarea lucrătorilor
   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 10 din Directiva 89/391/CEE, angajatorul ia măsurile necesare pentru ca:

               —

               lucrătorii însărcinați cu folosirea echipamentului de lucru să primească o formare corespunzătoare, inclusiv cu privire la riscurile pe care le poate prezenta echipamentul respectiv;

               —

               lucrătorii menționați la articolul 5 a doua liniuță să primească o formare specifică corespunzătoare.

         Articolul 8
   Consultarea și participarea lucrătorilor
   Consultarea și participarea lucrătorilor sau a reprezentanților acestora cu privire la problemele la care se face referire în prezenta directivă, inclusiv anexele acesteia, se desfășoară în conformitate cu articolul 11 din Directiva 89/391/CEE.
   SECȚIUNEA III
   DISPOZIȚII DIVERSE
   Articolul 9
   Modificarea anexei
   (1)   Modificarea anexei în sensul adăugării unor cerințe minime suplimentare, aplicabile echipamentelor de lucru specifice menționate la punctul 3 din anexă, este adoptată de către Consiliu, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 118a din tratat.
   (2)   Adaptările de natură strict tehnică ale anexei în funcție de:

               —

               adoptarea directivelor în domeniul armonizării tehnice și al standardizării echipamentelor de lucru;

               —

               progresele tehnice, modificarea normelor sau specificațiilor internaționale și noutățile din domeniul echipamentelor de lucru

         sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 din Directiva 89/391/CEE.
   Articolul 10
   Dispoziții finale
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la data de 31 decembrie 1992. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul dispozițiilor de drept intern deja adoptate sau în curs de adoptare în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (3)   Statele membre raportează Comisiei la fiecare cinci ani cu privire la aplicarea dispozițiilor prezentei directive, indicând punctele de vedere ale partenerilor sociali.
   Comisia informează Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Economic și Social și Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă.
   (4)   Comisia prezintă periodic Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social un raport privind aplicarea prezentei directive, ținând seama de alineatele (1)-(3).
   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. P. SOISSON

      (1)  JO C 114, 30.4.1988, p. 3,

      JO C 106, 26.4.1989, p. 13 și

      JO C 287, 15.11.1989, p. 12.

      (2)  JO C 326, 19.12.1988, p. 132 și

      JO C 256, 9.10.1989, p. 65.

      (3)  JO C 318, 12.12.1988, p. 26.

      (4)  JO C 28, 3.2.1988, p. 3.

      (5)  JO C 28, 3.2.1988, p. 1.

      (6)  JO L 183, 29.6.1988, p. 1.

      (7)  JO L 109, 26.4.1983, p. 8.

      (8)  JO L 185, 9.7.1974, p. 15.
   ANEXĂ
   Cerințe minime prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și litera (b)
   1.   Observații generale

   Obligațiile prevăzute în prezenta anexă se aplică ținând seama de dispozițiile prezentei directive și în cazurile în care echipamentul de lucru prezintă riscurile respective.
   2.   Cerințe minime generale aplicabile echipamentului de lucru

   2.1.   Dispozitivele de comandă ale echipamentului de lucru, care afectează securitatea, trebuie să fie vizibile, ușor de identificat și, dacă este necesar, marcate corespunzător.
   Exceptând unele cazuri, dispozitivele de comandă trebuie amplasate în exteriorul zonelor periculoase, astfel încât punerea lor în funcțiune să nu prezinte riscuri suplimentare. Acestea nu trebuie să genereze riscuri ca urmare a unei manevre neintenționate.
   Dacă este necesar, de la postul de comandă principal, operatorul trebuie să aibă posibilitatea de a se asigura că nici o persoană nu se găsește în zonele periculoase. Dacă acest lucru nu este posibil, orice pornire trebuie să fie precedată automat de un sistem de siguranță, cum ar fi un semnal de avertizare sonor sau vizual. Un lucrător expus trebuie să aibă timpul și mijloacele necesare pentru a evita rapid riscurile generate de pornirea și oprirea echipamentului de lucru.
   Sistemele de comandă trebuie să fie sigure. O pană sau o deteriorare a sistemului de comandă nu trebuie să creeze o situație periculoasă.
   2.2.   Pornirea echipamentului de lucru trebuie să fie posibilă numai prin acționarea intenționată a dispozitivului de comandă prevăzut în acest scop.
   Același lucru este valabil și pentru:

               —

               repornirea echipamentului după o oprire, indiferent de cauza opririi;

               —

               comanda modificării semnificative a condițiilor de funcționare (de exemplu, viteză, presiune etc.),

         cu excepția cazurilor în care repornirea sau modificarea nu prezintă nici un risc pentru lucrătorii expuși.
   Această cerință nu se aplică repornirii sau modificării condițiilor de funcționare rezultate din derularea unei secvențe normale de funcționare a unui dispozitiv automat.
   2.3.   Orice echipament de lucru trebuie prevăzut cu un dispozitiv de comandă care să îl oprească complet și în condiții de siguranță.
   Orice post de lucru trebuie prevăzut cu un dispozitiv de comandă care să întrerupă funcționarea echipamentului de lucru în totalitate sau numai parțial, în funcție de riscurile existente, astfel încât echipamentul de lucru să funcționeze în condiții de siguranță. Comanda de oprire a echipamentului de lucru trebuie să aibă prioritate față de comenzile de pornire. Dacă echipamentul de lucru sau componentele periculoase ale acestuia au fost oprite, alimentarea cu energie electrică a dispozitivelor de comandă trebuie să fie întreruptă.
   2.4.   Dacă este cazul, în funcție de riscurile pe care le prezintă și de timpul normal de oprire, echipamentul de lucru trebuie prevăzut cu un dispozitiv de oprire de urgență.
   2.5.   Echipamentul de lucru care prezintă riscuri datorate căderilor de obiecte sau proiectării acestora trebuie prevăzut cu dispozitive de siguranță corespunzătoare.
   Echipamentul de lucru care prezintă riscuri datorate degajărilor de gaze, vapori, lichide sau pulberi trebuie prevăzute cu dispozitive corespunzătoare de reținere și/sau evacuare în apropierea surselor de risc.
   2.6.   Dacă securitatea și sănătatea lucrătorilor impun acest lucru, echipamentul de lucru și elementele sale componente trebuie stabilizate prin fixare sau alte mijloace.
   2.7.   În cazul în care există riscul ruperii sau spargerii unor elemente ale echipamentului de lucru, situație care ar putea prezenta riscuri semnificative pentru securitatea și sănătatea lucrătorilor, trebuie luate măsuri de protecție corespunzătoare.
   2.8.   Dacă există riscul producerii de accidente prin contactul mecanic cu piesele mobile ale echipamentului de lucru, acestea trebuie prevăzute cu dispozitive de protecție care să împiedice accesul în zonele periculoase sau să oprească mișcarea elementelor mobile înainte de pătrunderea în zonele periculoase.
   Dispozitivele de protecție trebuie:

               —

               să fie solid construite;

               —

               să nu genereze riscuri suplimentare;

               —

               să nu poată fi înlăturate cu ușurință sau scoase din starea de funcționare;

               —

               să fie situate la o distanță suficientă față de zona periculoasă;

               —

               să nu limiteze mai mult decât este necesar observarea ciclului de lucru;

               —

               să permită intervențiile necesare pentru montarea sau înlocuirea pieselor și pentru lucrările de întreținere, limitând accesul numai la zona în care se desfășoară activitatea sau trebuie realizată lucrarea, dacă este posibil, fără demontarea dispozitivelor de protecție.

         2.9.   Zonele și punctele de lucru sau cele în care se execută operațiunile de întreținere ale echipamentului de lucru trebuie iluminate corespunzător, în funcție de lucrările realizate.
   2.10.   Dacă este cazul, anumite părți ale echipamentului de lucru, care sunt expuse unor temperaturi înalte sau foarte scăzute, trebuie protejate pentru a preveni riscul ca lucrătorii să intre în contact cu acestea sau să se apropie prea mult de ele.
   2.11.   Dispozitivele de alarmă montate pe echipamentul de lucru trebuie să fie lipsite de ambiguități, ușor de perceput și de înțeles.
   2.12.   Echipamentul de lucru poate fi folosit numai pentru operațiunile și în condițiile cărora le este destinat.
   2.13.   Operațiunile de întreținere trebuie să poată fi executate când echipamentul de lucru este oprit. Dacă acest lucru nu este posibil, trebuie luate măsuri de protecție corespunzătoare fie pentru executarea acestor operațiuni, fie pentru ca aceste operațiuni să fie executate în afara zonelor periculoase.
   Dacă pentru echipamentul de lucru există un carnet de întreținere, acesta trebuie ținut la zi.
   2.14.   Orice echipament de lucru trebuie prevăzut cu dispozitive ușor de identificat destinate izolării de toate sursele de energie.
   Reconectarea nu trebuie să genereze riscuri pentru lucrătorii în cauză.
   2.15.   Echipamentul de lucru trebuie prevăzut cu dispozitive de alarmă și semnalizare, indispensabile pentru asigurarea securității lucrătorilor.
   2.16.   Lucrătorii trebuie să aibă acces și să rămână în condiții de securitate în toate zonele destinate operațiunilor de producție, reglare și întreținere.
   2.17.   Orice echipament de lucru trebuie să asigure protecția lucrătorilor împotriva riscurilor de incendiu sau supraîncălzire a echipamentului, precum și împotriva degajărilor de gaze, pulberi, lichide, vapori sau a altor substanțe produse, utilizate sau depozitate în echipamentul de lucru.
   2.18.   Orice echipament de lucru trebuie să asigure prevenirea riscurilor de explozie a acestuia sau a substanțelor produse, utilizate sau depozitate în echipamentul de lucru.
   2.19.   Orice echipament de lucru trebuie să asigure protecția lucrătorilor expuși împotriva riscurilor de electrocutare prin contact direct sau indirect.
   3.   Cerințe minime suplimentare aplicabile echipamentelor de lucru specifice,

   menționate la articolul 9 alineatul (1) din prezenta directivă.


title: Directiva 2001/39/CE a Comisiei din 23 mai 2001 de modificare a anexelor la Directivele 86/362/CEE, 86/363/CEE și 90/642/CEE ale Consiliului privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe cereale, alimente de origine animală și unele produse de origine vegetală, inclusiv fructe și legume

text:
               03/Volumul 37

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               256

         32001L0039

               L 148/70

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/39/CE A COMISIEI

   din 23 mai 2001
   de modificare a anexelor la Directivele 86/362/CEE, 86/363/CEE și 90/642/CEE ale Consiliului privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe cereale, alimente de origine animală și unele produse de origine vegetală, inclusiv fructe și legume
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 86/362/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe cereale (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/82/CE (2), în special articolul 10,
   având în vedere Directiva 86/363/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe alimente de origine animală (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/82/CE, în special articolul 10,
   având în vedere Directiva 90/642/CEE a Consiliului din 27 noiembrie 1990 privind stabilirea nivelurilor maxime de reziduuri de pesticide din și de pe unele produse de origine vegetală, inclusiv fructe și legume (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/82/CE, în special articolul 7,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor fitofarmaceutice (5), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/21/CE (6) a Comisiei, în special articolul 4 alineatul (1) litera (f),
   întrucât:

               (1)

               Noi substanțe active, azimsulfurona și prohexadionatul de calciu, au fost incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE prin Directivele 1999/80/CE (7) și respectiv 2000/50/CE ale ale Comisiei (8), pentru utilizare ca erbicid înainte de răsărire pe orez și respectiv ca regulator al creșterii plantelor.

               (2)

               Substanțele au fost incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE pe baza evaluării informațiilor prezentate privind utilizările propuse.

               (3)

               Înainte de includerea substanțelor în anexa I la Directiva 91/414/CEE, utilizarea lor a fost autorizată provizoriu în unele state membre în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din directivă. În urma includerii substanțelor în anexa I, aceste state membre au autorizat un număr de produse fitofarmaceutice care le conțin în conformitate cu articolul 4 din directivă, și au stabilit niveluri maxime provizorii de reziduuri în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f). În conformitate cu cerințele directivei, aceste nivele și informațiile pe baza cărora au fost stabilite, au fost notificate Comisiei. Aceste informații, împreună cu datele disponibile din alte surse, au fost revizuite și sunt suficiente pentru a stabili unele niveluri maxime de reziduuri (NMR). Atunci când nu există nici un nivel maxim comunitar de reziduuri sau un nivel maxim provizoriu de reziduuri, statele membre trebuie să stabilească un nivel maxim provizoriu de reziduuri pe plan național în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f) din directivă înainte de a acorda autorizația. În conformitate cu articolul 5 din Directiva 86/363/CEE, acest lucru se aplică și pentru nivelurile maxime provizorii de reziduuri pentru produsele de origine animală atunci când mărfuri care conțin reziduuri ale unei substanțe active pot fi utilizate ca furaje pentru animale.

               (4)

               La includerea în anexa I la Directiva 91/414/CEE evaluările tehnice și științifice ale azimsulfuronei și prohexadionatului de calciu au fost finalizate la 2 iulie 1999 și respectiv 16 iunie 2000, în rapoartele de revizuire ale Comisiei pentru azimsulfuronă și prohexadionat de calciu. În aceste rapoarte de revizuire doza zilnică acceptabilă (DZA) pentru azimsulfuronă a fost fixată la 0,1 mg/kg bw/zi, și pentru prohexadionatul de calciu la 0,2 mg/kg bw/zi. Durata expunerii pe viață a consumatorilor de produse alimentare tratate cu azimsulfuronă și prohexadionat de calciu a fost estimată și evaluată în conformitate cu procedurile și practicile utilizate în Comunitate, ținând cont de liniile directoare publicate de Organizația Mondială a Sănătății (9) și de avizul Comitetului științific pentru plante (10) asupra acestei metodologii. S-a calculat că nivelurile maxime de reziduuri fixate în prezenta directivă nu provoacă o depășire a acestei DZA.

               (5)

               Nu s-au observat efecte toxice acute care să necesite stabilirea unei doze de referință acută în timpul evaluării și discuției care au precedat includerea azimsulfuronei și a prohexadionatului de calciu în anexa I la Directiva 91/414/CEE.

               (6)

               Pentru a se asigura protecția corespunzătoare a consumatorului contra expunerii la reziduuri din sau de pe produsele pentru care nu s-a acordat nici o autorizație, este prudent să se stabilească niveluri maxime provizorii de reziduuri la nivelul inferior de determinare analitică pentru toate acele produse reglementate de Directivele 86/362/CEE, 86/363/CEE și 90/642/CEE. Stabilirea la nivel comunitar a acestor niveluri maxime provizorii de reziduuri nu împiedică statele membre să stabilească niveluri maxime provizorii de reziduuri pentru azimsulfuronă și prohexadionat de calciu în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f) din Directiva 91/414/CEE și în conformitate cu anexa VI la aceasta. Se consideră că patru ani este o perioadă de timp suficientă pentru stabilirea majorității utilizărilor suplimentare ale azimsulfuronei și prohexadionatului de calciu. După această perioadă aceste niveluri maxime provizorii de reziduuri ar trebui să devină definitive.

               (7)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă au fost comunicate Organizației Mondiale a Comerțului și comentariile primite au fost luate în considerare. Posibilitatea de fixare a unor toleranțe de import la nivelurile maxime de reziduuri pentru anumite combinații de pesticide/culturi se examinează de către Comisie pe baza prezentării de date acceptabile.

               (8)

               S-a ținut cont de avizele Comitetului științific pentru plante, în special sfaturile și recomandările privind protecția consumatorilor de produse alimentare tratate cu pesticide.

               (9)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent fitosanitar,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   La Partea A din anexa II la Directiva 86/362/CEE se adaugă următoarele rânduri:

               Reziduu de pesticide

               Nivel maxim în
               mg/kg

               Azimsulfuronă

               0,02 (11)
                   (12)

               Cereale

               Prohexadionă (prohexadionă și sărurile ei exprimate ca prohexadionă)

               0,2 (12)

               Grâu și orz

               0,05 (12)
                   (11)

               Alte cereale

         Articolul 2
   La Partea B din anexa II la Directiva 86/363/CEE se adaugă următorul rând:

               Reziduu de pesticide

               Nivel maxim
               (mg/kg)

               De carne, inclusiv grăsime, preparate din carne, organe comestibile și grăsimi animale specificate în anexa I care se încadrează în codurile NC 0201, 0202, 0203, 0204, 0205 00 00, 0206, 0207, ex 0208, 0209 00, 0210, 1601 00 și 1602

               Pentru lapte și produse lactate specificate în anexa I care se încadrează în codurile NC 0401, 0402, 0405 00 și 0406

               De ouă proaspete fără coajă, pentru ouă de pasăre și gălbenușuri de ou specificate în anexa I care se încadrează în codurile NC 0407 00 și 0408

               Prohexadionă (prohexadionă și sărurile ei exprimate ca prohexadionă)

               0,05 (14)
                   (13)

               0,01 (14)
                   (13)

               0,05 (14)
                   (13)

         Articolul 3
   La anexa II la Directiva 90/642/CEE se adaugă coloanele intitulate „Azimsulfuronă” și „Prohexadionă (prohexadionă și sărurile ei exprimate ca prohexadionă)” menționate în anexa la prezenta directivă.
   Articolul 4
   Statele membre adoptă și publică până la 31 decembrie 2001 dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre informează Comisia cu privire la aceasta.
   Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 1 ianuarie 2002.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea sa în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 23 mai 2001.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 221, 7.8.1986, p. 37.

      (2)  JO L 3, 6.1.2001, p. 18.

      (3)  JO L 221, 7.8.1986, p. 43.

      (4)  JO L 350, 14.12.1990, p. 71.

      (5)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (6)  JO L 69, 10.3.2001, p. 17.

      (7)  JO L 210, 10.8.1999, p. 13.

      (8)  JO L 198, 4.8.2000, p. 39.

      (9)  Orientări pentru calcularea ingerării alimentare de reziduuri de pesticide (revizuite) pregătite de către Programul Alimentar/GEMS în colaborare cu Comitetul Codex pentru reziduuri de pesticide, publicate de către Organizația Mondială a Sănătății 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).

      (10)  Avizul Comitetului științific pentru plante privind întrebările în legătură cu modificarea anexelor la Directivele 86/362/CEE, 86/363/CEE și 90/642/CEE ale Consiliului (Aviz eliberat de Comitetul științific pentru plante, 14 iulie 1998) (http://europa.eu.int/comm/dg24/health/sc/scp/out21_en.html).

      (11)  Indică limita inferioară a determinării analitice.

      (12)  Indică nivelul maxim provizoriu de reziduuri stabilit în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f) din Directiva 91/414/CEE: toate nivelurile maxime provizorii de reziduuri pentru aceste reziduuri de pesticide se consideră definitive în conformitate cu articolul 10 din directivă cu începere de la patru ani după intrarea în vigoare a prezentei directive.

      (13)  Indică limita inferioară a determinării analitice.

      (14)  Indică nivelul maxim provizoriu de reziduuri stabilit în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f) din Directiva 91/414/CEE: toate nivelurile maxime provizorii de reziduuri pentru aceste reziduuri de pesticide se consideră definitive în conformitate cu articolul 10 din directivă cu începere de la patru ani după intrarea în vigoare a prezentei directive.
   ANEXĂ

               Grupuri și exemple de produse individuale la care se aplică nivelurile maxime de reziduuri

               Reziduurile de pesticide și nivelurile maxime de reziduuri
               (mg/kg)

               Azimsulfuronă

               Prohexadionă
               (prohexadionă și sărurile ei exprimate ca prohexadionă)

                           1.

                           Fructe, proaspete, uscate sau crude, conservate prin congelare, care nu conțin adaos de zahăr; nuci

               0,02 (2)
                   (1)

               0,05 (2)
                   (1)

         (i)   FRUCTE CITRICE

               Grepfrut

               Lămâi

               Lămâi verzi

               Mandarine (inclusiv clementinele și alți hibrizi)

               Portocale

               Pomelo (Grepfrut)

               Altele

         (ii)   NUCI (CU COAJĂ SAU FĂRĂ COAJĂ)

               Migdale

               Nuci de Brazilia

               Semințe de anacard

               Nuci de cocos

               Castane

               Alune

               Macadamia

               Pecane

               Semințe de pin

               Fistic

               Nuci

               Altele

         (iii)   FRUCTE POAME

               Mere

               Pere

               Gutui

               Altele

         (iv)   FRUCTE CU SÂMBURE

               Caise

               Cireșe

               Piersici (inclusiv nectarine și hibrizi similari)

               Prune

               Altele

         (v)   BOABE ȘI FRUCTE MICI

         (a)   Struguri de masă și de vin

               Struguri de masă

               Struguri de vin

               (b) Căpșune (altele decât cele sălbatice)

         (c)   Bace (altele decât cele sălbatice)

               Mure

               Frăguțe

               Zmeură Logan

               Zmeură

               Altele

         (d)   Alte fructe mici și boabe (altele decât cele sălbatice)

               Afine

               Răchițele

               Coacăze (roșii, negre și albe)

               Agrișe

               Altele

               (e) Boabe sălbatice și fructe sălbatice

         (vi)   DIVERSE

               Avocado

               Banane

               Curmale

               Smochine

               Kiwi

               Kumquat

               Licii

               Mango

               Măsline

               Fructul pasiunii

               Ananas

               Rodii

               Altele

               2. Legume, proaspete sau crude, congelate sau uscate

               0,02 (2)
                   (1)

               0,05 (2)
                   (1)

         (i)   LEGUME RĂDĂCINOASE ȘI CU TUBERCUL

               Sfeclă

               Morcovi

               Țelină

               Hrean

               Anghinare de Ierusalim

               Păstârnac

               Pătrunjel rădăcină

               Ridichi

               Barba caprei

               Cartofi dulci

               Napi suedezi

               Napi

               Igname (Cartofi dulci)

               Altele

         (ii)   LEGUME CU BULB

               Usturoi

               Ceapă

               Ceapă verde

               Ceapă de primăvară

               Altele

         (iii)   LEGUME FRUCTIFERE

         (a)   Solanacee

               Roșii

               Ardei

               Vinete

               Altele

         (b)   Cucurbitacee – cu coajă comestibilă

               Castraveți

               Castraveți cornișon

               Dovlecei

               Altele

         (c)   Cucurbitacee – cu coajă necomestibilă

               Pepeni

               Dovlecei

               Pepeni verzi

               Altele

               (d) Porumb dulce

         (iv)   LEGUME BRASSICACEE

         (a)   Brassicacee pentru floare

               Broccoli

               Conopidă

               Altele

         (b)   Brassicacee pentru căpățână

               Varză de Bruxelles

               Varză căpățâni

               Altele

         (c)   Brassicacee pentru frunze

               Varză chinezească

               Varză creață

               Altele

               (d) Gulii

         (v)   LEGUME PENTRU FRUNZE ȘI VERDEȚURI PROASPETE

         (a)   Salată și altele similare

               Creson

               Untișor

               Lăptuci

               Andive

               Altele

         (b)   Spanac și altele similare

               Spanac

               Frunze de sfeclă (sfeclă elvețiană)

               Altele

               (c) Măcriș de baltă

               (d) Cicoare

         (e)   Verdețuri

               Asmățui

               Arpagic

               Pătrunjel

               Frunze de țelină

               Altele

         (vi)   LEGUME LEGUMINOASE (proaspete)

               Fasole (cu păstăi)

               Fasole (fără păstăi)

               Mazăre (cu păstăi)

               Mazăre (fără păstăi)

               Altele

         (vii)   LEGUME PENTRU TULPINĂ

               Asparagus

               Cardon

               Țelină

               Secărea

               Anghinare

               Praz

               Revent

               Altele

         (viii)   CIUPERCI

               (a) Ciuperci cultivate

               (b) Ciuperci sălbatice

               3. Leguminoase

               0,02 (2)
                   (1)

               0,05 (2)
                   (1)

               Fasole

               Linte

               Mazăre

               Altele

               4. Semințe uleioase

               0,1 (2)
                   (1)

               0,1 (2)
                   (1)

               Semințe de in

               Arahide

               Semințe de mac

               Semințe de susan

               Semințe de floarea soarelui

               Semințe de rapiță

               Boabe de soia

               Semințe de muștar

               Semințe de bumbac

               Altele

               5. Cartofi

               0,02 (2)
                   (1)

               0,05 (2)
                   (1)

               Cartofi timpurii

               Cartofi alimentari

                           6.

                              Ceai (frunze și tulpini uscate, fermentate sau conservate prin alte mijloace, din frunzele de Camellia sinensis)

               0,1 (2)
                   (1)

               0,1 (2)
                   (1)

               7. Hamei (uscat), inclusiv granule de hamei și pudră neconcentrată

               0,1 (2)
                   (1)

               0,1 (2)
                   (1)

      (1)  Indică limita inferioară a determinării analitice.

      (2)  Indică nivelul maxim provizoriu de reziduuri stabilit în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (f) din Directiva 91/414/CEE: toate nivelurile maxime provizorii de reziduuri pentru aceste reziduuri de pesticide se consideră definitive în conformitate cu articolul 10 din directivă cu începere de la patru ani după intrarea în vigoare a prezentei directive.