title: Directiva 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire)

text:
               25.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 108/1

         DIRECTIVA 2007/2/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
   din 14 martie 2007
   de instituire a unei infrastructuri pentru informaţii spaţiale în Comunitatea Europeană (Inspire)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 175 alineatul (1),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, în lumina proiectului comun aprobat de Comitetul de conciliere la 17 ianuarie 2007 (2),
   întrucât:

               (1)

               Politica comunitară în domeniul mediului trebuie să vizeze un nivel ridicat de protecţie, care să ţină seama de diversitatea situaţiilor din diferitele regiuni ale Comunităţii. În plus, sunt necesare informaţii, inclusiv informaţii spaţiale, pentru formularea şi punerea în aplicare a acestei politici şi a altor politici comunitare, care trebuie să integreze cerinţele privind protecţia mediului, în conformitate cu articolul 6 din tratat. În vederea asigurării unei astfel de integrări, este necesar să se stabilească o anumită coordonare între utilizatorii şi furnizorii de informaţii, astfel încât informaţiile şi cunoştinţele din diferite sectoare să poată fi combinate.

               (2)

               Al şaselea program de acţiune pentru mediu, adoptat prin Decizia nr. 1600/2002/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 iulie 2002 (3), prevede că ar trebui să se urmărească foarte atent ca elaborarea politicii Comunităţii în domeniul mediului să se facă în mod integrat, ţinând seama de diferenţele regionale şi locale. Există o serie de probleme privind disponibilitatea, calitatea, organizarea, accesibilitatea şi partajarea informaţiilor spaţiale necesare pentru realizarea obiectivelor stabilite în programul menţionat.

               (3)

               Problemele privind disponibilitatea, calitatea, organizarea, accesibilitatea şi partajarea informaţiilor spaţiale sunt comune unui număr mare de categorii de politici şi informaţii, fiind întâlnite la diferitele nivele ale autorităţii publice. Soluţionarea acestor probleme necesită adoptarea unor măsuri privind schimbul, partajarea, accesarea şi utilizarea datelor spaţiale şi a serviciilor de date spaţiale interoperabile la diferitele niveluri ale autorităţii publice şi în diferite sectoare. Prin urmare, este necesară instituirea unei infrastructuri pentru informaţii spaţiale în Comunitate.

               (4)

               Infrastructura pentru informaţii spaţiale din Comunitatea Europeană (Inspire) ar trebui să faciliteze procesul decizional cu privire la politicile şi activităţile care ar putea avea un impact direct sau indirect asupra mediului.

               (5)

               Inspire ar trebui să se bazeze pe infrastructurile pentru informaţii spaţiale create de statele membre şi devenite compatibile cu normele de aplicare comune şi completate cu măsuri la nivel comunitar. Aceste măsuri ar trebui să asigure compatibilitatea infrastructurilor pentru informaţii spaţiale create de statele membre, precum şi posibilitatea ca acestea să fie utilizate într-un context comunitar şi transfrontalier.

               (6)

               Infrastructurile pentru informaţii spaţiale din statele membre ar trebui să fie concepute în aşa fel încât să se asigure că datele spaţiale sunt stocate, disponibile şi păstrate la nivelul cel mai adecvat, că datele spaţiale obţinute din diferite surse din întreaga Comunitate pot fi combinate într-o manieră unitară şi partajate între mai mulţi utilizatori şi mai multe aplicaţii, că datele spaţiale colectate la un anumit nivel al autorităţii publice pot fi partajate între alte autorităţi publice, că datele spaţiale sunt disponibile în condiţii care să nu împiedice, fără motiv, utilizarea lor extensivă şi că se poate face cu uşurinţă căutarea datelor spaţiale disponibile, evaluarea conformităţii lor cu un anumit scop şi aflarea condiţiilor de utilizare a acestora.

               (7)

               Există o anumită suprapunere între informaţiile spaţiale reglementate de prezenta directivă şi informaţiile reglementate de Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informaţiile despre mediu (4). Prezenta directivă ar trebui să se aplice fără a aduce atingere Directivei 2003/4/CE.

               (8)

               Prezenta directivă ar trebui să se aplice fără a aduce atingere Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informaţiilor din sectorul public (5), ale cărei obiective le completează pe cele ale prezentei directive.

               (9)

               Prezenta directivă nu ar trebui să afecteze existenţa unor drepturi de proprietate intelectuală sau deţinerea acestora de către autorităţile publice.

               (10)

               Instituirea infrastructurii Inspire va însemna un plus de valoare semnificativ pentru celelalte iniţiative comunitare, de care aceasta va beneficia la rândul ei, precum Regulamentul (CE) nr. 876/2002 al Consiliului din 21 mai 2002 de constituire a întreprinderii comune Galileo (6) şi Comunicarea Comisiei către Parlamentul European şi Consiliu intitulată „Monitorizare Globală pentru Mediu şi Securitate (GMES): crearea unei capacităţi GMES până în 2008 – (Planul de acţiune 2004-2008)”. Statele membre ar trebui să ia în considerare utilizarea datelor şi serviciilor furnizate de Galileo şi GMES, de îndată ce acestea vor fi disponibile, în special a referinţelor temporale şi spaţiale furnizate de Galileo.

               (11)

               La nivel naţional şi comunitar, se lansează multe iniţiative ce urmăresc colectarea, armonizarea sau organizarea difuzării ori a utilizării informaţiilor spaţiale. Aceste iniţiative pot fi instituite prin legislaţia comunitară, precum Decizia 2000/479/CE a Comisiei din 17 iulie 2000 privind crearea unui Registru european al emisiilor de poluanţi (EPER) în conformitate cu dispoziţiile articolului 15 din Directiva 96/61/CE a Consiliului privind prevenirea şi controlul integrat al poluării (IPPC) (7) şi Regulamentul (CE) nr. 2152/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind supravegherea pădurilor şi interacţiunile ecologice în cadrul Comunităţii (Forest Focus) (8), se pot număra printre programele cu finanţare comunitară (cum ar fi CORINE Land Cover sau Sistemul european de informaţii privind politica în domeniul transporturilor) sau pot proveni din iniţiative lansate la nivel naţional sau regional. Prezenta directivă nu numai că va completa aceste iniţiative, oferind un cadru care le va permite să devină interoperabile, dar, pe lângă aceasta, se va baza pe experienţa şi iniţiativele existente, fără să dubleze acţiunile care au fost deja realizate.

               (12)

               Prezenta directivă ar trebui să se aplice datelor spaţiale deţinute de autorităţile publice sau în numele acestora, precum şi utilizării datelor spaţiale de către autorităţile publice în cadrul executării sarcinilor publice ale acestora. Cu toate acestea, sub rezerva anumitor condiţii, aceasta ar trebui să se aplice şi în cazul datelor spaţiale deţinute de persoane fizice sau juridice, altele decât autorităţile publice, în cazul în care persoanele fizice sau juridice respective solicită acest lucru.

               (13)

               Prezenta directivă nu ar trebui să stabilească cerinţe privind colectarea de noi date sau raportarea acestor informaţii Comisiei, întrucât aceste chestiuni sunt reglementate de alte texte legislative privind mediul.

               (14)

               Infrastructurile naţionale ar trebui puse în aplicare progresiv şi, în consecinţă, este necesar să se acorde diferite niveluri de prioritate categoriilor de date spaţiale reglementate de prezenta directivă. În cadrul punerii lor în aplicare, ar trebui să se ţină seama de măsura în care sunt necesare date spaţiale într-o gamă largă de aplicaţii din diferite domenii ale politicii, de prioritatea acţiunilor prevăzute de politicile comunitare care necesită date spaţiale armonizate şi de progresul înregistrat deja în eforturile de armonizare depuse în statele membre.

               (15)

               Timpul şi resursele care se pierd căutând date spaţiale existente sau încercând să se stabilească utilitatea acestora într-un scop anume reprezintă un obstacol-cheie în exploatarea integrală a datelor disponibile. De aceea, statele membre ar trebui să asigure descrieri ale seturilor şi serviciilor de date spaţiale disponibile, sub formă de metadate.

               (16)

               Având în vedere faptul că marea diversitate de formate şi structuri utilizate pentru organizarea datelor spaţiale şi accesul la acestea în Comunitate împiedică formularea, aplicarea, monitorizarea şi evaluarea în mod eficient a legislaţiei comunitare care influenţează mediul în mod direct sau indirect, ar trebui adoptate norme de aplicare care să faciliteze utilizarea datelor spaţiale obţinute din diferite surse din statele membre. Aceste norme ar trebui concepute astfel încât seturile de date spaţiale să fie interoperabile, iar statele membre ar trebui să asigure faptul că orice date sau informaţii necesare interoperabilităţii sunt disponibile în condiţii care să nu restricţioneze utilizarea lor în acest scop. Normele de aplicare ar trebui să aibă la bază, în măsura posibilului, standarde internaţionale şi nu ar trebui să genereze costuri excesive pentru statele membre.

               (17)

               Serviciile de reţea sunt necesare pentru partajarea datelor spaţiale între diferitele niveluri ale autorităţii publice din Comunitate. Aceste servicii de reţea ar trebui să permită căutarea, transformarea, vizualizarea şi descărcarea datelor spaţiale şi utilizarea serviciilor de date spaţiale şi de comerţ electronic. Serviciile reţelei ar trebui să funcţioneze în conformitate cu specificaţiile şi criteriile de performanţă minime stabilite de comun acord, pentru a se asigura interoperabilitatea infrastructurilor instituite de statele membre. Reţeaua de servicii ar trebui, de asemenea, să le asigure autorităţilor publice posibilitatea tehnică de a-şi pune la dispoziţie seturile şi serviciile lor de date spaţiale.

               (18)

               Anumite seturi şi servicii de date spaţiale cu relevanţă pentru politicile comunitare care afectează mediul în mod direct sau indirect sunt deţinute şi exploatate de către terţi. În consecinţă, statele membre ar trebui să le ofere terţilor posibilitatea de a contribui la infrastructurile naţionale, cu condiţia ca, prin aceasta, să nu fie afectate coeziunea şi uşurinţa utilizării datelor spaţiale şi a serviciilor de date spaţiale vizate de infrastructurile respective.

               (19)

               Experienţa din statele membre a demonstrat că, pentru reuşita punerii în aplicare a unei infrastructuri pentru informaţii spaţiale, este important ca publicului să i se pună la dispoziţie un număr minim de servicii gratuite. Prin urmare, statele membre ar trebui să permită utilizarea gratuită cel puţin a serviciilor de căutare şi, în anumite condiţii specifice, de vizualizare a seturilor de date spaţiale.

               (20)

               Pentru a facilita integrarea structurilor naţionale în Inspire, statele membre ar trebui să asigure accesul la infrastructurile lor prin intermediul unui geo-portal comunitar exploatat de Comisie, precum şi prin orice puncte de acces pe care decid să le exploateze ele însele.

               (21)

               Pentru a face disponibile informaţii de la diferite niveluri ale autorităţii publice, statele membre ar trebui să îndepărteze obstacolele practice întâlnite în această privinţă de autorităţile publice de la nivel naţional, regional şi local în îndeplinirea sarcinilor lor publice care ar putea avea un impact direct sau indirect asupra mediului.

               (22)

               Autorităţile publice trebuie să poată accesa uşor seturile şi serviciile de date spaţiale necesare îndeplinirii sarcinilor lor publice. Acest acces poate fi îngreunat dacă depinde de negocieri individuale ad-hoc între autorităţi publice, de fiecare dată când acesta este solicitat. Statele membre ar trebui să ia măsurile necesare de prevenire a apariţiei acestor obstacole practice în calea partajării datelor, recurgând, de exemplu, la acorduri încheiate în prealabil între autorităţile publice.

               (23)

               În cazul în care o autoritate publică furnizează unei alte autorităţi publice din acelaşi stat membru seturi şi servicii de date spaţiale, necesare în îndeplinirea obligaţiilor de informare în conformitate cu legislaţia comunitară privind mediul, statul membru în cauză ar trebui să fie liber să decidă ca aceste seturi şi servicii de date să nu fie supuse nici unei taxări. Mecanismele de partajare a seturilor şi serviciilor de date spaţiale între guvern şi alte administraţii publice şi persoane fizice sau juridice, care îndeplinesc funcţii administrative publice în conformitate cu legislaţia internă, ar trebui să ia în considerare nevoia de a proteja viabilitatea financiară a autorităţilor publice, în special a acelora care au obligaţia de a strânge venituri. În orice caz, orice taxe percepute nu ar trebui să depăşească costul de colectare, producere, reproducere şi difuzare, la care se adaugă un profit rezonabil.

               (24)

               Furnizarea serviciilor de reţea ar trebui executată şi aplicată cu deplina respectare a principiilor privind protecţia datelor cu caracter personal, în conformitate cu Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date (9).

               (25)

               Cadrele de partajare a datelor spaţiale între autorităţile publice cărora directiva le impune o obligaţie de partajare ar trebui să fie neutre, nu numai faţă de autorităţile publice respective dintr-un stat membru, ci şi faţă de autorităţile publice de acest fel din alte state membre, precum şi din instituţiile comunitare. Întrucât instituţiile şi organele comunitare trebuie, deseori, să integreze şi să evalueze informaţii spaţiale provenind din toate statele membre, acestea ar trebui să poată accesa şi utiliza datele spaţiale şi serviciile aferente acestora în condiţii armonizate.

               (26)

               În vederea stimulării dezvoltării serviciilor cu valoare adăugată de către terţi, în beneficiul atât al autorităţilor publice, cât şi al publicului, este necesar să se faciliteze accesul la datele spaţiale care depăşesc graniţele administrative sau naţionale.

               (27)

               Punerea în aplicare eficientă a infrastructurilor pentru informaţii spaţiale presupune o coordonare din partea tuturor celor interesaţi în instituirea unor astfel de infrastructuri, indiferent dacă aceştia sunt contribuabili sau utilizatori. Prin urmare, ar trebui create structuri de coordonare corespunzătoare, care să existe şi la diferite nivele ale administraţiei şi care să ia în considerare repartizarea puterilor şi a responsabilităţilor în statele membre.

               (28)

               Pentru a beneficia de nivelul actual al tehnicii şi de experienţa concretă în materie de infrastructuri de informaţii, măsurile necesare aplicării prezentei directive ar trebui să se bazeze pe standarde internaţionale şi pe standarde adoptate de organismele europene de standardizare, în conformitate cu procedura prevăzută de Directiva 98/34/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 iunie 1998, de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informaţii în domeniul standardelor şi reglementărilor tehnice, precum şi a normelor privind serviciile societăţii informaţionale (10).

               (29)

               Întrucât Agenţia Europeană de Mediu, instituită prin Regulamentul (CEE) nr. 1210/90 al Consiliului din 7 mai 1990 privind crearea Agenţiei Europene de Mediu şi a Reţelei europene de informare şi observare pentru mediu (11), are misiunea de a furniza Comunităţii informaţii obiective, fiabile şi comparabile la nivel comunitar şi urmăreşte, printre altele, să îmbunătăţească fluxul informaţiilor despre mediu, utile la elaborarea politicilor, dintre statele membre şi instituţiile comunitare, aceasta ar trebui să contribuie activ la punerea în aplicare a prezentei directive.

               (30)

               În conformitate cu punctul (34) din Acordul interinstituţional pentru o mai bună legiferare (12), statele membre sunt încurajate să întocmească, pentru ele însele şi în interesul Comunităţii, propriile tabele, care să ilustreze, pe cât posibil, corelaţia dintre prezenta directivă şi măsurile de transpunere şi să le facă publice.

               (31)

               Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (13).

               (32)

               În special, o competenţă de adaptare a descrierii categoriilor de date existente, menţionate în anexele I, II şi III, ar trebui conferită Comisiei. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare şi sunt destinate să modifice elemente neesenţiale din prezenta directivă, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control, prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

               (33)

               Comisia ar trebui, de asemenea, să fie împuternicită să adopte norme de aplicare prin care se stabilesc modalităţile tehnice de interoperabilitate şi armonizare a seturilor şi a serviciilor de date spaţiale, a normelor privind condiţiile de accesare a seturilor şi serviciilor de date, precum şi a normelor privind specificaţiile tehnice şi obligaţiile serviciilor de reţea. Întrucât măsurile respective au un domeniu general de aplicare şi sunt destinate să modifice prezenta directivă şi să o completeze cu noi elemente neesenţiale, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control, prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

               (34)

               Lucrările pregătitoare pentru deciziile privind punerea în aplicare a prezentei directive şi pentru evoluţia viitoare a infrastructurii Inspire necesită o supraveghere continuă a punerii în aplicare a prezentei directive, precum şi o raportare regulată.

               (35)

               Deoarece obiectivul prezentei directive, şi anume instituirea infrastructurii Inspire, nu poate fi realizat într-un mod satisfăcător de către statele membre, din cauza aspectelor transnaţionale şi a nevoii generale de coordonare a condiţiilor de accesare, schimb şi partajare a informaţiilor spaţiale din Comunitate, şi, în consecinţă, poate fi realizat mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este enunţat în articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum este enunţat în articolul respectiv, prezenta directivă nu depăşeşte ceea ce este necesar în vederea atingerii acestui obiectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   DISPOZIŢII GENERALE
   Articolul 1
   (1)   Scopul prezentei directive este de a stabili norme generale destinate instituirii infrastructurii pentru informaţii spaţiale în Comunitatea Europeană (denumită în continuare „Inspire”), în sensul politicilor comunitare din domeniul mediului şi al politicilor sau activităţilor care ar putea avea un impact asupra mediului.
   (2)   Inspire se bazează pe infrastructurile pentru informaţii spaţiale instituite şi exploatate de către statele membre.
   Articolul 2
   (1)   Prezenta directivă nu aduce atingere Directivelor 2003/4/CE şi 2003/98/CE.
   (2)   Prezenta directivă nu afectează existenţa unor drepturi de proprietate intelectuală sau deţinerea acestora de către autorităţile publice.
   Articolul 3
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiţii:

               1.

               „infrastructură pentru informaţii spaţiale” înseamnă metadate, seturi de date spaţiale şi servicii de date spaţiale, servicii şi tehnologii de reţea, acorduri de partajare, accesare şi utilizare, precum şi mecanisme, procese şi proceduri de coordonare şi monitorizare stabilite, exploatate sau puse la dispoziţie în conformitate cu prezenta directivă;

               2.

               „date spaţiale” înseamnă orice date cu referire directă sau indirectă la o locaţie sau zonă geografică specifică;

               3.

               „set de date spaţiale” înseamnă o colecţie identificabilă de date spaţiale;

               4.

               „servicii de date spaţiale” înseamnă operaţiunile care pot fi executate, prin utilizarea unei aplicaţii informatice, asupra datelor spaţiale incluse în seturile de date spaţiale sau asupra metadatelor corespunzătoare;

               5.

               „obiect spaţial” înseamnă o reprezentare abstractă a unui fenomen real, care corespunde unei locaţii sau zone geografice specifice;

               6.

               „metadate” înseamnă informaţii care descriu seturi şi servicii de date spaţiale şi care permit căutarea, inventarierea şi utilizarea acestora;

               7.

               „interoperabilitate” înseamnă posibilitatea de combinare a seturilor de date spaţiale şi de interacţionare a serviciilor, fără intervenţie manuală repetitivă, astfel încât rezultatul să fie coerent, iar valoarea adăugată a seturilor şi serviciilor de date spaţiale să crească;

               8.

               „geo-portal Inspire” înseamnă un site Internet sau un echivalent, care permite accesul la serviciile menţionate la articolul 11 alineatul (1);

               9.

               „autoritate publică” înseamnă:

                           (a)

                           orice guvern sau altă administraţie publică, inclusiv organismele publice consultative, de la nivel naţional, regional sau local;

                           (b)

                           orice persoană fizică sau juridică care îndeplineşte funcţii administrative publice prevăzute de legislaţia internă, inclusiv sarcini, activităţi sau servicii specifice legate de mediu; şi

                           (c)

                           orice persoană fizică sau juridică care deţine responsabilităţi sau funcţii publice sau care prestează servicii publice legate de mediu sub controlul unui organism sau a unei persoane prevăzute la litera (a) sau (b);

                     Statele membre pot dispune ca, atunci când organismele sau instituţiile exercită o competenţă judiciară sau legislativă, acestea să nu fie considerate ca o autoritate publică în sensul prezentei directive;

               10.

               „terţ” înseamnă orice persoană fizică sau juridică, alta decât o autoritate publică.

         Articolul 4
   (1)   Prezenta directivă se aplică seturilor de date spaţiale care îndeplinesc următoarele condiţii:

               (a)

               se referă la o zonă în care un stat membru deţine şi/sau îşi exercită competenţa;

               (b)

               sunt în format electronic;

               (c)

               sunt deţinute de sau în numele uneia dintre entităţile următoare:

                           (i)

                           o autoritate publică, după ce au fost produse sau primite de o autoritate publică sau care sunt administrate sau actualizate de autoritatea respectivă şi se încadrează în sfera atribuţiilor sale publice;

                           (ii)

                           un terţ la dispoziţia căruia a fost pusă reţeaua, în conformitate cu articolul 12;

               (d)

               se referă la una sau mai multe din categoriile enumerate în anexa I, II sau III.

         (2)   În cazul în care sunt deţinute mai multe copii identice ale aceluiaşi set de date spaţiale de către sau în numele unor diferite autorităţi publice, prezenta directivă se aplică numai versiunii de referinţă din care provin diferitele copii.
   (3)   Prezenta directivă se aplică şi serviciilor de date spaţiale, asociate datelor incluse în seturile de date spaţiale menţionate la alineatul (1).
   (4)   Prezenta directivă nu impune colectarea de noi date spaţiale.
   (5)   În cazul datelor spaţiale care respectă condiţia stabilită la alineatul (1) litera (c), dar faţă de care un terţ deţine drepturi de proprietate intelectuală, autoritatea publică poate acţiona în temeiul prezentei directive numai cu consimţământul terţului respectiv.
   (6)   Prin derogare de la alineatul (1), prezenta directivă se aplică seturilor de date spaţiale deţinute de sau în numele unei autorităţi publice care se situează la nivelul cel mai mic al administraţiei dintr-un stat membru, numai în cazul în care statul membru există acte cu putere de lege şi acte administrative care impun colectarea sau difuzarea acestora.
   (7)   Descrierea categoriilor de date existente, menţionate în anexele I, II şi III poate fi adaptată în conformitate cu procedura de reglementare cu control, menţionată la articolul 22 alineatul (3), pentru a se ţine seama de evoluţia nevoilor de date spaţiale destinate susţinerii politicilor comunitare care au un impact asupra mediului.
   CAPITOLUL II
   METADATE
   Articolul 5
   (1)   Statele membre se asigură că metadatele sunt create pentru seturile şi serviciile de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexele I, II şi III şi că aceste metadate sunt actualizate.
   (2)   Metadatele includ informaţii cu privire la următoarele aspecte:

               (a)

               conformitatea seturilor de date spaţiale cu normele de aplicare prevăzute la articolul 7 alineatul (1);

               (b)

               condiţiile aplicabile accesării şi utilizării seturilor şi serviciilor de date spaţiale, precum şi tarifele corespunzătoare, după caz;

               (c)

               calitatea şi validitatea seturilor de date spaţiale;

               (d)

               autorităţile publice responsabile cu stabilirea, administrarea, întreţinerea şi distribuirea seturilor şi serviciilor de date spaţiale;

               (e)

               limitarea accesului publicului şi motivele acestor limitări, în conformitate cu articolul 13.

         (3)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura faptul că metadatele sunt complete şi de o calitate suficientă pentru a îndeplini scopul stabilit la articolul 3 alineatul (6).
   (4)   Normele de aplicare a prezentului articol se adoptă până la 15 mai 2008 în conformitate cu procedura de reglementare menţionată la articolul 22 alineatul (2). Aceste norme iau în considerare standardele internaţionale aplicabile existente şi cerinţele utilizatorilor, în special în ceea ce priveşte metadatele privind validarea.
   Articolul 6
   Statele membre creează metadatele menţionate la articolul 5 în conformitate cu următorul calendar:

               (a)

               în termen de 2 ani de la data adoptării normelor de aplicare, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4), în cazul seturilor de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexele I şi II;

               (b)

               în termen de 5 ani de la data adoptării normelor de aplicare, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4), în cazul seturilor de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexa III.

         CAPITOLUL III
   INTEROPERABILITATEA SETURILOR ŞI SERVICIILOR DE DATE SPAŢIALE
   Articolul 7
   (1)   Normele de aplicare, care stabilesc modalităţile tehnice de interoperabilitate şi, în măsura posibilului, de armonizare a seturilor şi serviciilor de date spaţiale, destinate să modifice elemente neesenţiale din prezenta directivă şi să o completeze, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control, menţionată la articolul 22 alineatul (3). La elaborarea normelor de aplicare se ţine seama de cerinţele utilizatorilor din domeniu, de iniţiativele existente şi de standardele internaţionale privind armonizarea seturilor de date spaţiale, precum şi de considerentele legate de fezabilitate şi de analiza costuri-beneficii. În cazul în care organizaţiile de drept internaţional au adoptat standarde adecvate pentru a asigura interoperabilitatea sau armonizarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale, aceste standarde sunt integrate, iar mijloacele tehnice existente sunt prevăzute, după caz, de normele de aplicare menţionate la prezentul alineat.
   (2)   Ca bază pentru elaborarea normelor de aplicare prevăzute la alineatul (1), Comisia efectuează analize pentru a se asigura că normele respective sunt fezabile şi proporţionale, în ceea ce priveşte eventualele costuri şi beneficii pe care acestea le-ar genera, şi pune rezultatele analizelor la dispoziţia comitetului menţionat la articolul 22 alineatul (1). Statele membre furnizează Comisiei, la cerere, informaţiile necesare care să îi permită să efectueze astfel de analize.
   (3)   Statele membre se asigură, în măsura posibilului, că toate seturile de date spaţiale nou colectate şi restructurate masiv, precum şi serviciile de date spaţiale corespunzătoare acestora sunt disponibile în conformitate cu normele de aplicare menţionate la alineatul (1), în termen de doi ani de la adoptarea acestora, iar celelalte seturi şi servicii de date spaţiale, aflate încă în uz, sunt disponibile în conformitate cu normele de aplicare în termen de şapte ani de la adoptarea acestora. Seturile de date se furnizează în conformitate cu normele de aplicare, fie prin adaptarea seturilor de date spaţiale existente, fie prin transformarea serviciilor menţionate la articolul 11 alineatul (1) litera (d).
   (4)   Normele de aplicare menţionate la alineatul (1) includ definiţia şi clasificarea obiectelor spaţiale cu relevanţă pentru seturile de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexa I, II sau III, precum şi modalităţile de geo-referenţiere a acestor date spaţiale.
   (5)   Reprezentanţii statelor membre la nivel naţional, regional şi local, precum şi alte persoane fizice sau juridice pentru care datele spaţiale respective prezintă interes datorită rolului acestora în infrastructura pentru informaţii spaţiale, inclusiv utilizatorii, producătorii, furnizorii de servicii cu valoare adăugată sau orice organism de coordonare, au posibilitatea de a participa la discuţiile pregătitoare privind conţinutul normelor de aplicare menţionate la alineatul (1), înainte ca acestea să fie examinate de comitetul menţionat la articolul 22 alineatul (1).
   Articolul 8
   (1)   În cazul seturilor de date spaţiale care corespund uneia sau mai multor categorii enumerate în anexa I sau II, normele de aplicare menţionate la articolul 7 alineatul (1) trebuie să îndeplinească condiţiile prevăzute la alineatele (2), (3) şi (4) din prezentul articol.
   (2)   Normele de aplicare vizează următoarele aspecte ale datelor spaţiale:

               (a)

               un cadru comun pentru identificarea unică a obiectelor spaţiale cu care mijloacele de identificare naţionale existente pot fi puse în corespondenţă pentru a asigura interoperabilitatea lor;

               (b)

               legătura dintre obiectele spaţiale;

               (c)

               principalele atribute şi lexicoanele multilingve corespunzătoare necesare, în general, pentru politicile care pot avea un impact asupra mediului;

               (d)

               informaţii privind dimensiunea temporală a datelor;

               (e)

               actualizările datelor.

         (3)   Normele de aplicare sunt astfel concepute încât să asigure coerenţa între diferitele informaţii care se referă la aceeaşi locaţie, sau între informaţiile care se referă la acelaşi obiect reprezentat la scări diferite.
   (4)   Normele de aplicare sunt astfel concepute încât informaţiile obţinute plecând de la diferitele seturi de date spaţiale să fie comparabile în ceea ce priveşte aspectele menţionate la articolul 7 alineatul (4) şi la alineatul (2) din prezentul articol.
   Articolul 9
   Normele de aplicare prevăzute la articolul 7 alineatul (1) se adoptă în conformitate cu următorul calendar:

               (a)

               până la 15 mai 2009, în cazul seturilor de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexa I;

               (b)

               până la 15 mai 2012, în cazul seturilor de date spaţiale care corespund categoriilor enumerate în anexa II sau III.

         Articolul 10
   (1)   Statele membre se asigură că se pun la dispoziţia autorităţilor publice sau a terţilor orice informaţii, inclusiv date, coduri şi clasificări tehnice, necesare pentru respectarea normelor de aplicare menţionate la articolul 7 alineatul (1), în conformitate cu condiţii care să nu restricţioneze utilizarea lor în acest scop.
   (2)   Pentru a asigura unitatea datelor spaţiale aferente unui element geografic a cărui locaţie depăşeşte graniţa dintre două sau mai multe state membre, statele membre decid de comun acord, după caz, cu privire la descrierea şi poziţia acestor elemente comune.
   CAPITOLUL IV
   SERVICII DE REŢEA
   Articolul 11
   (1)   Statele membre instituie şi exploatează o reţea de servicii, prezentate în continuare, privind seturile şi serviciile de date spaţiale, pentru care au fost create metadate în conformitate cu prezenta directivă:

               (a)

               servicii de căutare, care permit identificarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale pe baza conţinutului metadatelor corespunzătoare şi afişarea conţinutului metadatelor;

               (b)

               servicii de vizualizare, care permit cel puţin afişarea, navigarea, mărirea/micşorarea, rotirea panoramică, suprapunerea vizuală a seturilor de date spaţiale, precum şi afişarea informaţiilor explicative şi a oricărui conţinut pertinent al metadatelor;

               (c)

               servicii de descărcare, care permit descărcarea de copii ale seturilor de date spaţiale sau ale unor părţi ale acestora, precum şi accesarea directă a acestora, atunci când este posibil;

               (d)

               servicii de prelucrare, care permit prelucrarea seturilor de date spaţiale în vederea realizării interoperabilităţii;

               (e)

               servicii care permit apelarea la serviciile de date spaţiale.

         Aceste servicii ţin seama de cerinţele utilizatorilor din domeniu şi sunt uşor de utilizat, disponibile publicului şi pot fi accesate prin intermediul Internetului sau prin orice alt mijloc de telecomunicaţie adecvat.
   (2)   În sensul serviciilor menţionate la alineatul (1) litera (a), se aplică cel puţin următoarea combinaţie de criterii de căutare:

               (a)

               cuvinte-cheie;

               (b)

               clasificarea seturilor şi a serviciilor de date spaţiale;

               (c)

               calitatea şi validitatea seturilor de date spaţiale;

               (d)

               gradul de conformitate cu normele de aplicare prevăzute la articolul 7 alineatul (1);

               (e)

               localizarea geografică;

               (f)

               condiţiile de accesare şi de utilizare a seturilor şi serviciilor de date spaţiale;

               (g)

               autorităţile publice responsabile cu stabilirea, administrarea, întreţinerea şi distribuirea seturilor şi serviciilor de date spaţiale.

         (3)   Serviciile de transformare menţionate la alineatul (1) litera (d) sunt combinate cu celelalte servicii menţionate la alineatul respectiv în aşa fel încât să se permită exploatarea tuturor acestor servicii în conformitate cu normele de aplicare prevăzute la articolul 7 alineatul (1).
   Articolul 12
   Statele membre se asigură că autorităţilor publice li se oferă posibilitatea tehnică de a conecta seturile şi serviciile lor de date spaţiale la reţeaua menţionată la articolul 11 alineatul (1). Acest serviciu este, de asemenea, pus la dispoziţia terţilor care solicită acest lucru şi ale căror seturi şi servicii de date spaţiale respectă normele de aplicare care stabilesc obligaţiile privind, în special, metadatele, serviciile de reţea şi interoperabilitatea.
   Articolul 13
   (1)   Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1), statele membre pot limita accesul public la seturile şi serviciile de date spaţiale prin intermediul serviciilor menţionate la articolul 11 alineatul (1) litera (a), în cazul în care accesul respectiv ar afecta în mod negativ relaţiile internaţionale, siguranţa publică sau apărarea naţională.
   Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1), statele membre pot limita accesul public la seturile şi serviciile de date spaţiale prin intermediul serviciilor menţionate la articolul 11 alineatul (1) literele (b)-(e) sau la serviciile de comerţ electronic menţionate la articolul 14 alineatul (3), în cazul în care accesul respectiv ar afecta în mod negativ:

               (a)

               confidenţialitatea lucrărilor autorităţilor publice, în cazul în care legislaţia prevede o astfel de confidenţialitate;

               (b)

               relaţiile internaţionale, siguranţa publică sau apărarea naţională;

               (c)

               desfăşurarea procedurilor judiciare, posibilitatea oricărei persoane de a avea parte de un proces echitabil sau capacitatea unei autorităţi publice de a efectua o anchetă de natură penală sau disciplinară;

               (d)

               confidenţialitatea informaţiilor comerciale sau industriale, în cazul în care legislaţia internă sau comunitară prevede o astfel de confidenţialitate în vederea protejării intereselor economice legitime, inclusiv a interesului public privind păstrarea confidenţialităţii informaţiilor statistice şi a secretului fiscal;

               (e)

               drepturile de proprietate intelectuală;

               (f)

               confidenţialitatea datelor cu caracter personal şi/sau a fişierelor privind o persoană fizică, în cazul în care persoana respectivă nu a consimţit la dezvăluirea publică a informaţiilor, în cazul în care legislaţia internă sau comunitară prevede o astfel de confidenţialitate;

               (g)

               interesele sau protecţia oricărei persoane care a furnizat informaţiile solicitate în mod voluntar, fără a avea sau fără a i se putea impune o obligaţie legală în acest sens, cu excepţia cazului în care persoana respectivă a consimţit la dezvăluirea informaţiilor în cauză;

               (h)

               protecţia mediului la care se referă aceste informaţii, cum ar fi localizarea unor specii rare.

         (2)   Motivele care justifică limitarea accesului, astfel cum sunt prevăzute la alineatul (1), se interpretează în mod restrictiv, ţinându-se seama, în fiecare caz, de interesul pe care accesul la aceste informaţii l-ar putea prezenta pentru public. În fiecare caz, trebuie comparat interesul pe care l-ar putea prezenta pentru public dezvăluirea cu cel pe care l-ar prezenta accesul limitat sau condiţionat. Statele membre nu pot limita, în temeiul alineatului (1) literele (a), (d), (f), (g) şi (h), accesul la informaţiile privind emisiile în mediu.
   (3)   În acest cadru şi în sensul aplicării alineatului (1) litera (f), statele membre asigură respectarea cerinţelor Directivei 95/46/CE.
   Articolul 14
   (1)   Statele membre se asigură că serviciile menţionate la articolul 11 alineatul (1) literele (a) şi (b) sunt disponibile publicului cu titlu gratuit.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), statele membre pot permite unei autorităţi publice ce asigură unul din serviciile menţionate la articolul 11 alineatul (1) litera (b) să perceapă taxe, în cazul în care acestea asigură întreţinerea seturilor de date spaţiale şi a serviciilor de date corespunzătoare, în special în situaţii în care sunt implicate volume mari de date actualizate frecvent.
   (3)   Datele pot fi puse la dispoziţie prin intermediul serviciilor de vizualizare menţionate la articolul 11 alineatul (1) litera (b), sub o formă care să împiedice reutilizarea acestora în scopuri comerciale.
   (4)   În cazul în care autorităţile percep taxe pentru serviciile menţionate la articolul 11 alineatul (1) litera (b), (c) sau (e), statul membru asigură disponibilitatea serviciilor de comerţ electronic. Aceste servicii pot fi supuse unor clauze de exonerare de răspundere, licenţe de Internet sau, după caz, licenţe obişnuite.
   Articolul 15
   (1)   Comisia instituie şi exploatează un geo-portal Inspire la nivel comunitar.
   (2)   Statele membre asigură accesul la serviciile menţionate la articolul 11 alineatul (1) prin intermediul geo-portalului Inspire, menţionat la alineatul (1). De asemenea, statele membre pot asigura accesul la aceste servicii prin intermediul propriilor puncte de acces.
   Articolul 16
   Normele de aplicare destinate să modifice elemente neesenţiale din prezentul capitol şi să îl completeze se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control, menţionată la articolul 22 alineatul (3) şi, în special, stabilesc următoarele:

               (a)

               specificaţiile tehnice şi criteriile minime de performanţă privind serviciile menţionate la articolele 11 şi 12, ţinându-se seama de obligaţiile existente de raportare, precum şi de recomandările adoptate în cadrul legislaţiei comunitare din domeniul mediului, de serviciile de comerţ electronic şi de progresul tehnologic;

               (b)

               obligaţiile menţionate la articolul 12.

         CAPITOLUL V
   PARTAJAREA DATELOR
   Articolul 17
   (1)   Fiecare stat membru adoptă măsurile necesare partajării seturilor şi serviciilor de date spaţiale între autorităţile publice menţionate la articolul 3 alineatul (9) literele (a) şi (b). Măsurile respective permit autorităţilor publice în cauză să obţină accesul la seturile şi serviciile de date spaţiale, să facă schimb şi să utilizeze seturile şi serviciile respective, în scopul îndeplinirii sarcinilor publice care pot avea un impact asupra mediului.
   (2)   Măsurile prevăzute la alineatul (1) exclud orice restricţie susceptibilă de a crea, în momentul utilizării, obstacole practice în partajarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale.
   (3)   Statele membre pot permite autorităţilor publice care furnizează seturi şi servicii de date spaţiale să acorde licenţe şi/sau să solicite plăţi de la autorităţile publice sau instituţiile şi organismele comunitare care folosesc seturi şi servicii de date spaţiale. Orice taxe şi licenţe de acest fel trebuie să fie pe deplin compatibile cu obiectivul general, care vizează facilitarea partajării seturilor de date şi servicii spaţiale între autorităţile publice. În cazurile în care se percep taxe, acestea se menţin la un nivel minim necesar pentru asigurarea calităţii şi furnizării adecvate de seturi de date şi servicii spaţiale, precum şi a unui profit rezonabil, respectând, în acelaşi timp, după caz, cerinţele de autofinanţare ale autorităţilor publice care furnizează seturi de date şi servicii spaţiale. Seturile de date şi serviciile spaţiale, furnizate de statele membre instituţiilor şi organismelor comunitare, în vederea îndeplinirii obligaţiilor de raportare pe care acestea le au în conformitate cu legislaţia comunitară privind mediul, nu sunt supuse nici unei taxări.
   (4)   Acordurile privind partajarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3) sunt deschise autorităţilor publice la care se face referire la articolul 3 alineatul (9) literele (a) şi (b) din alte state membre, precum şi instituţiilor şi organismelor comunitare, în sensul îndeplinirii sarcinilor publice care pot avea un impact asupra mediului.
   (5)   Acordurile privind partajarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3) sunt deschise, conform principiului reciprocităţii şi al egalităţii de tratament, organismelor instituite prin acorduri internaţionale la care Comunitatea şi statele membre sunt parte, în sensul îndeplinirii sarcinilor care pot avea un impact asupra mediului.
   (6)   În cazul în care acordurile privind partajarea seturilor şi serviciilor de date spaţiale, prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3), sunt puse la dispoziţie în conformitate cu alineatele (4) şi (5), acestea pot fi însoţite de cerinţele prevăzute de dreptul intern, care condiţionează utilizarea lor.
   (7)   Prin derogare de la acest articol, statele membre pot limita partajarea, în cazul în care acest lucru ar compromite desfăşurarea procedurilor judiciare, siguranţa publică, apărarea naţională sau relaţiile internaţionale.
   (8)   Statele membre asigură accesul instituţiilor şi organismelor comunitare la seturile şi serviciile de date spaţiale în condiţii armonizate. Normele de aplicare pentru aceste condiţii, destinate să modifice elemente neesenţiale din prezenta directivă şi să o completeze, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control, menţionată la articolul 22 alineatul (3). Aceste norme de aplicare respectă pe deplin principiile menţionate la alineatele (1)-(3).
   CAPITOLUL VI
   COORDONARE ŞI MĂSURI COMPLEMENTARE
   Articolul 18
   Statele membre se asigură că structurile şi mecanismele adecvate sunt desemnate pentru coordonarea, la diferitele nivele ale administraţiei, a contribuţiilor tuturor celor pentru care infrastructurile lor pentru informaţii spaţiale prezintă un interes.
   Aceste structuri coordonează contribuţiile, inter alia, ale utilizatorilor, producătorilor, furnizorilor de servicii cu valoare adăugată şi ale organismelor de coordonare, în ceea ce priveşte identificarea seturilor de date corespunzătoare, nevoile utilizatorilor, furnizarea de informaţii privind practicile existente şi întoarcerea informaţiei privind punerea în aplicare a prezentei directive.
   Articolul 19
   (1)   Comisia asigură coordonarea infrastructurii Inspire la nivel comunitar şi este asistată, în acest sens, de organizaţii specializate şi, în special, de Agenţia Europeană de Mediu.
   (2)   Fiecare stat membru desemnează un punct de contact, de obicei o autoritate publică, care să răspundă de contactele cu Comisia în ceea ce priveşte prezenta directivă. Acest punct de contact va fi susţinut de o structură de coordonare, ţinându-se seama de repartizarea competenţelor şi a responsabilităţilor în statul membru respectiv.
   Articolul 20
   Normele de aplicare menţionate de prezenta directivă ţin seama, în mod corespunzător, de standardele adoptate de organismele europene de standardizare în conformitate cu procedura prevăzută de Directiva 98/34/CE, precum şi de standardele internaţionale.
   CAPITOLUL VII
   DISPOZIŢII FINALE
   Articolul 21
   (1)   Statele membre asigură monitorizarea punerii în aplicare şi a utilizării infrastructurilor lor pentru informaţii spaţiale. Acestea comunică rezultatele acestei monitorizări Comisiei şi publicului în mod permanent.
   (2)   Până la 15 mai 2010, statele membre trimit Comisiei un raport care să descrie pe scurt:

               (a)

               modul în care se asigură coordonarea între furnizorii şi utilizatorii de seturi şi servicii de date spaţiale şi organismele intermediare, legătura cu terţii, precum şi organizarea asigurării calităţii;

               (b)

               contribuţia adusă de autorităţile publice şi de terţi la funcţionarea şi coordonarea infrastructurii pentru informaţii spaţiale;

               (c)

               informaţiile privind utilizarea infrastructurii pentru informaţii spaţiale;

               (d)

               acordurile dintre autorităţile publice privind partajarea datelor;

               (e)

               costurile şi beneficiile punerii în aplicare a prezentei directive.

         (3)   La intervale de trei ani, începând la 15 mai 2013, statele membre trimit Comisiei un raport care să conţină informaţii actualizate privind aspectele menţionate la alineatul (2).
   (4)   Normele detaliate de aplicare a prezentului articol se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare menţionată la articolul 22 alineatul (2).
   Articolul 22
   (1)   Comisia este asistată de un comitet.
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 şi 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.
   Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabileşte la trei luni.
   (3)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.
   Articolul 23
   Până la 15 mai 2014 şi, în continuare, la intervale de şase ani, Comisia prezintă Parlamentului European şi Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive, bazat, printre altele, pe rapoartele prezentate de statele membre în conformitate cu articolul 21 alineatele (2) şi (3).
   În cazul în care este necesar, raportul este însoţit de propuneri de acţiune comunitară.
   Articolul 24
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege şi a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 15 mai 2009.
   Atunci când statele membre adoptă aceste măsuri, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoţite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziţii de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 25
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 26
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasburg, 14 martie 2007.

            Pentru Parlamentul European

            Preşedintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Preşedintele

         G. GLOSER

      (1)  JO C 221, 8.9.2005, p. 33.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 7 iunie 2005 (JO C 124 E, 25.5.2006, p. 116), Poziţia comună a Consiliului din 23 ianuarie 2006 (JO C 126 E, 30.5.2006, p. 16) şi Poziţia Parlamentului European din 13 iunie 2006 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 29 ianuarie 2007 şi rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 13 februarie 2007 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO L 242, 10.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 41, 14.2.2003, p. 26.

      (5)  JO L 345, 31.12.2003, p. 90.

      (6)  JO L 138, 28.5.2002, p. 1.

      (7)  JO L 192, 28.7.2000, p. 36.

      (8)  JO L 324, 11.12.2003, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 788/2004 (JO L 138, 30.4.2004, p. 17).

      (9)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

      (10)  JO L 204, 21.7.1998, p. 37. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003.

      (11)  JO L 120, 11.5.1990, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1641/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului (JO L 245, 29.9.2003, p. 1).

      (12)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (13)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23. Decizie, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p. 11).
   ANEXA I
   CATEGORIILE DE DATE SPAŢIALE MENŢIONATE LA ARTICOLUL 6 LITERA (a), LA ARTICOLUL 8 ALINEATUL (1) ŞI LA ARTICOLUL 9 LITERA (a)

               1.

               Sisteme de coordonate de referinţă
               Sisteme de referinţă unică în spaţiu a informaţiilor spaţiale, alcătuite dintr-un set de coordonate (x, y, z) şi/sau latitudine şi longitudine şi altitudine, bazate pe un datum orizontal şi pe unul vertical.

               2.

               Sisteme de caroiaj geografic
               Caroiaj multirezoluţie armonizat, având un punct de origine comun, precum şi localizare şi mărime standardizate ale celulelor.

               3.

               Denumiri geografice
               Nume de zone, regiuni, localităţi, oraşe mari, suburbii, oraşe mici sau aşezări, sau orice alt element geografic ori topografic de interes public sau istoric.

               4.

               Unităţi administrative
               Unităţi de administrare, de delimitare a zonelor în care statele membre deţin şi/sau îşi exercită competenţa, la nivel local, regional şi naţional, separate prin limite administrative.

               5.

               Adrese
               Localizare a proprietăţilor, bazată pe identificatori de adresă, de obicei numele străzii, numărul casei şi codul poştal.

               6.

               Parcele cadastrale
               Zone stabilite de registrele cadastrale sau echivalente.

               7.

               Reţele de transport
               Reţele de transport rutier, feroviar, aerian şi pe apă şi infrastructura asociată. Cuprinde, de asemenea, legături între diferite reţele. Mai cuprinde şi reţeaua transeuropeană de transport, astfel cum este definită în Decizia nr. 1692/96/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 iulie 1996 privind orientările comunitare pentru dezvoltarea reţelei transeuropene de transport (1) şi modificările ulterioare.

               8.

               Hidrografie
               Elementele hidrografice, inclusiv zonele marine, precum şi toate celelalte corpuri de apă şi elementele legate de acestea, inclusiv bazinele şi sub-bazinele hidrografice. După caz, în conformitate cu definiţiile din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (2) şi sub formă de reţele.

               9.

               Zone protejate
               Zone desemnate sau administrate într-un cadru legislativ internaţional, comunitar sau intern, în vederea îndeplinirii unor obiective specifice de conservare.

      (1)  JO L 228, 9.9.1996, p. 1. Decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 1791/2006/CE a Consiliului (JO L 363, 20.12.2006, p. 1).

      (2)  JO L 327, 22.12.2000, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2455/2001/CE (JO L 331, 15.12.2001, p. 1).
   ANEXA II
   CATEGORIILE DE DATE SPAŢIALE MENŢIONATE LA ARTICOLUL 6 LITERA (a), LA ARTICOLUL 8 ALINEATUL (1) ŞI LA ARTICOLUL 9 LITERA (b)

               1.

               Elevaţie
               Modele digitale de elevaţii ale suprafeţelor terestre, de gheaţă sau oceanice. Include altimetria, batimetria şi linia de coastă.

               2.

               Acoperire terestră
               Acoperirea fizică şi biologică a suprafeţei terestre, inclusiv suprafeţele artificiale, zonele agricole, pădurile, zonele (semi)naturale, zonele umede şi corpurile de apă.

               3.

               Ortoimagini
               Imagini georeferenţiate ale suprafeţei terestre, înregistrate cu senzori plasaţi pe sateliţi sau aeropurtaţi.

               4.

               Geologie
               Geologie caracterizată în funcţie de compoziţie şi structură. Include roca de bază, straturile acvifere şi geomorfologia.

         ANEXA III
   CATEGORIILE DE DATE SPAŢIALE MENŢIONATE LA ARTICOLUL 6 LITERA (b) ŞI LA ARTICOLUL 9 LITERA (b)

               1.

               Unităţi statistice
               Unităţi de difuzare sau de utilizare a informaţiilor statistice.

               2.

               Clădiri
               Localizarea geografică a clădirilor.

               3.

               Soluri
               Soluri şi subsoluri, caracterizate în funcţie de adâncime, textură, structură şi conţinut al particulelor şi materialului organic, schelet, eroziune, înclinaţie medie şi capacitate anticipată de stocare a apei, după caz.

               4.

               Utilizarea terenului
               Teritoriu caracterizat în funcţie de dimensiunea funcţională actuală sau viitoare planificată sau de scopul socio-economic (de exemplu rezidenţial, industrial, comercial, agricol, forestier, de recreaţie).

               5.

               Sănătate şi siguranţă umană
               Distribuţia geografică a patologiilor dominante (alergii, tipuri de cancer, boli respiratorii etc.), precum şi informaţiile care indică efectul asupra sănătăţii (indicatorii biologici, scăderea fertilităţii, epidemiile) sau asupra bunăstării oamenilor (oboseala, stresul etc.), legat în mod direct (poluarea aerului, substanţele chimice, subţierea stratului de ozon, zgomotul etc.) sau indirect (mâncarea, organismele modificate genetic etc.) de calitatea mediului.

               6.

               Servicii de utilitate publică şi servicii publice
               Includ instalaţiile de utilitate publică, precum sistemele de canalizare, de gestionare a deşeurilor, de aprovizionare cu energie electrică şi apă, şi serviciile administrative şi sociale publice, precum adăposturile de protecţie civilă, şcolile şi spitalele.

               7.

               Instalaţii de supraveghere a mediului
               Amplasarea şi exploatarea instalaţiilor de supraveghere a mediului implică observarea şi măsurarea emisiilor, a stării mediului înconjurător şi a altor parametri ai ecosistemului (biodiversitate, condiţii ecologice ale vegetaţiei etc.) de către sau în numele autorităţilor publice.

               8.

               Instalaţii de producţie şi industriale
               Parcuri de producţie industrială, inclusiv instalaţiile reglementate de Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea şi controlul integrat al poluării (1), precum şi instalaţiile de captare a apei, de extracţie minieră şi locurile de depozitare.

               9.

               Instalaţii agricole şi pentru acvacultură
               Echipament şi instalaţii de producţie agricolă (inclusiv sisteme de irigaţie, sere şi grajduri).

               10.

               Repartizarea populaţiei – demografie
               Repartizare geografică a populaţiei, inclusiv caracteristicile populaţiei şi nivelurile de activitate, regrupate pe grilă, regiune, unitate administrativă sau altă unitate analitică.

               11.

               Zone de administrare/restricţie/reglementare şi unităţi de raportare
               Zone administrate, reglementate sau folosite pentru raportarea la nivel internaţional, european, naţional, regional şi local. Sunt incluse gropile de gunoi, zonele restricţionate din apropierea surselor de apă potabilă, zonele vulnerabile la nitraţi, şenalele navigabile reglementate de pe mare sau din apele interne importante, zonele destinate descărcării deşeurilor, zonele în care au fost introduse limite de zgomot, zonele care fac obiectul unui permis de prospectare şi de exploatare minieră, districtele hidrografice, unităţile de raportare corespunzătoare şi zonele de administrare a litoralului.

               12.

               Zone de risc natural
               Zone vulnerabile caracterizate în funcţie de riscurile naturale (orice fenomen atmosferic, hidrologic, seismic, vulcanic, precum şi incendiile, care, din cauza locaţiei, a gravităţii şi a frecvenţei, pot afecta grav societatea), precum inundaţiile, alunecările şi surpările de teren, avalanşele, incendiile forestiere, cutremurele de pământ şi erupţiile vulcanice.

               13.

               Condiţii atmosferice
               Condiţiile fizice din atmosferă. Sunt incluse datele spaţiale bazate pe măsurători, pe modele sau pe o combinaţie între acestea, precum şi locaţiile de efectuare a măsurătorilor.

               14.

               Caracteristici geografice meteorologice
               Condiţiile meteorologice şi măsurătorile acestora: precipitaţii, temperatură, evapotranspiraţie, viteza şi direcţia vântului.

               15.

               Caracteristici geografice oceanografice
               Condiţii fizice ale oceanelor (curenţi, salinitate, înălţimea valurilor etc.).

               16.

               Regiuni maritime
               Condiţii fizice ale mărilor şi corpurilor de apă sărată divizate în regiuni şi subregiuni cu caracteristici comune.

               17.

               Regiuni biogeografice
               Zone care prezintă condiţii ecologice relativ omogene, având caracteristici comune.

               18.

               Habitate şi biotopuri
               Zone geografice caracterizate prin condiţii ecologice specifice, procese, structură şi funcţii (de menţinere a vieţii pe pământ) care sprijină fizic organismele care trăiesc acolo. Sunt incluse zonele terestre şi acvatice care se disting prin caracteristicile lor geografice, abiotice şi biotice, indiferent că acestea sunt naturale sau seminaturale.

               19.

               Repartizarea speciilor
               Repartizarea geografică a speciilor de animale şi plante, regrupate pe grilă, regiune, unitate administrativă sau altă unitate analitică.

               20.

               Resurse energetice
               Resurse energetice precum hidrocarburi, energia hidraulică, bioenergia, energia solară, energia eoliană etc., însoţite de informaţii privind adâncimea/înălţimea la care se află resursa, după caz.

               21.

               Resurse minerale
               Resurse minerale precum minereurile metalifere, minereurile industriale etc., însoţite de informaţii privind adâncimea/înălţimea la care se află resursa, după caz.

      (1)  JO L 257, 10.10.1996, p. 26. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 166/2006 al Parlamentului European si cel Consiliului (JO L 33, 4.2.2006, p. 1).


title: Directiva Consiliului din 10 decembrie 1984 de modificare, cu privire în special la asistența turistică, a primei Directive (73/239/CEE) privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă

text:
               06/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               108

         31984L0641

               L 339/21

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 10 decembrie 1984
   de modificare, cu privire în special la asistența turistică, a primei Directive (73/239/CEE) privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă
   (84/641/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 57 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât prima Directivă (73/239/CEE) a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (4), denumită în continuare „prima directivă”, modificată de Directiva 76/580/CEE (5), a eliminat unele divergențe dintre legislațiile statelor membre pentru a facilita inițierea acestei activități și exercitarea sa;
   întrucât s-au realizat progrese considerabile în domeniul activităților care implică prestări de servicii în natură; întrucât aceste prestări sunt reglementate de dispoziții care diferă de la un stat membru la altul; întrucât aceste divergențe constituie o barieră în calea exercitării dreptului de stabilire;
   întrucât, în scopul eliminării acestei bariere în calea dreptului de stabilire, este necesar să se precizeze că o activitate nu este exclusă de la aplicarea primei directive pentru simplul motiv că acesta constituie un serviciu furnizat exclusiv în natură sau pentru care prestatorul nu utilizează decât personalul sau materialul propriu; întrucât este necesar, ca urmare, să se includă în directiva menționată activitatea de asistență, care constă în promisiunea unei subvenții în cazul apariției unui eveniment aleator, ținând seama de particularitățile acestei activități;
   întrucât includerea, din motive de control, a operațiunilor de asistență în domeniul de aplicare a primei directive, care nu implică competența acestor operații, nu afectează regimul lor fiscal;
   întrucât singurul fapt de a practica anumite operații de asistență cu ocazia unui accident sau a unei pene care afectează un vehicul rutier și care survine în mod normal pe teritoriul statului membru al furnizorului garanției nu justifică subordonarea regimului primei directive a oricărei alte întreprinderi în afara unei întreprinderi de asigurare;
   întrucât este indicat să se stipuleze unele flexibilități ale condiției ca accidentul sau pana să fi survenit pe teritoriul statului membru al furnizorului garanției pentru a se ține seama, fie de existența acordurilor de reciprocitate, fie de anumite circumstanțe particulare privind situația geografică sau structura organismelor în cauză ori importanța economică foarte limitată a operațiunilor menționate;
   întrucât este necesar să se excludă din câmpul de aplicare a primei directive un organism al unui stat membru a cărui activitate constă în principal în furnizarea de servicii în contul autorităților publice;
   întrucât o întreprindere care oferă contracte de asistență trebuie să dispună de mijloace care să îi permită furnizarea, în termene corespunzătoare, prestărilor în natură oferite de aceasta; întrucât este necesar să se stabilească dispoziții specifice privind calcularea marjei de solvabilitate și valoarea minimă a fondului de garantare de care ea trebuie să dispună;
   întrucât se impun anumite dispoziții tranzitorii pentru a permite întreprinderilor care nu exercită decât o activitate de asistență să se adapteze la aplicarea primei directive;
   întrucât, ținând seama de dificultățile structurale și geografice specifice, este necesar să se acorde o perioadă de tranziție clubului automobilistic al unui stat membru pentru a-i permite să se adapteze la cerințele directivei menționate privind operațiunile de repatriere a vehiculului, însoțit eventual de șofer și pasageri;
   întrucât trebuie să se actualizeze dispozițiile primei directive privind formele juridice pe care întreprinderile de asigurare pot să le adopte; întrucât este necesar să se modifice anumite dispoziții ale directivei menționate privind normele aplicabile agențiilor sau sucursalelor stabilite în interiorul Comunității și aparținând întreprinderilor al căror sediu social se află în afara Comunității, în scopul punerii de acord cu dispozițiile din Directiva 79/267/CEE (6),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Articolul 1 din prima directivă se înlocuiește cu următoarele:

      „Articolul 1
      (1)   Prezenta directivă se referă la inițierea activității independente de asigurare directă, inclusiv activitatea de asistență menționată la alineatul (2), practicată de întreprinderile care sunt stabilite pe teritoriul unui stat membru sau care doresc să se stabilească acolo, precum și exercitarea acestei activități.
      (2)   Activitatea de asistență privește asistența furnizată persoanelor aflate în dificultate în cursul deplasărilor, absențelor de la domiciliu sau de la locul de reședință permanentă. Această activitate constă, în schimbul plății prealabile a unei prime, în luarea angajamentului de a ajuta imediat beneficiarul unui contract de asistență în cazul în care acesta se găsește în dificultate ca urmare a unui eveniment întâmplător, în cazurile și în condițiile prevăzute de contract.
      Ajutorul poate consta în servicii în numerar sau în natură. Serviciile în natură pot fi, de asemenea, furnizate prin utilizarea personalului sau a materialului corespunzător prestatorului.
      Activitatea de asistență nu cuprinde serviciile de întreținere sau de menținere, serviciile post-vânzare sau simpla indicație sau prevedere a unui ajutor în calitate de intermediar.
      (3)   Clasificarea pe clase de activități menționate în prezentul articol este indicată în anexă.”

   Articolul 2
   Articolul 2 din prima directivă se completează cu următorul punct:

               „(3)

               Activitatea de asistență în care angajamentul se limitează la operațiunile următoare, efectuate cu ocazia unui accident sau a unei pene care afectează un vehicul rutier și care a survenit în mod normal pe teritoriul statului membru al furnizorului garanției:

                           —

                           depanarea la fața locului, pentru care furnizorul utilizează, în majoritatea cazurilor, personalul și echipamentul propriu;

                           —

                           transportarea vehiculului până la locul de reparație cel mai apropiat sau cel mai corespunzător unde poate fi efectuată reparația, precum și eventuala însoțire, în mod normal prin același mijloc de asistență, a șoferului și pasagerilor, până la locul cel mai apropiat de unde aceștia își pot continua călătoria cu alte mijloace;

                           —

                           în cazul în care statul membru al furnizorului garanției prevede astfel, transportul vehiculului, însoțit eventual de șofer și pasageri, până la domiciliul lor, punctul lor de plecare sau destinația de origine în interiorul aceluiași stat membru;

                     în afară de cazul în care aceste operațiuni se efectuează de o întreprindere aflată sub incidența prezentei directive.
               În cazurile menționate la primele două liniuțe, condiția ca accidentul sau pana să fi survenit pe teritoriul statului membru al furnizorului garanției:

                           (a)

                           nu se aplică în cazul în care acesta din urmă este un organism al cărui beneficiar este un membru și depanarea sau transportarea vehiculului se efectuează pe baza simplei prezentări a carnetului de membru, fără plata primei suplimentare, de către un organism similar al țării în cauză pe baza unui acord de reciprocitate;

                           (b)

                           nu interzice serviciul unei astfel de asistențe în Irlanda și Regatul Unit de către același organism care operează în aceste două state.

                     În cazul menționat la a treia liniuță, dacă accidentul sau pana a survenit pe teritoriul Irlandei sau, în ceea ce privește Regatul Unit, pe teritoriul Irlandei de Nord, vehiculul, însoțit eventual de șofer și pasageri, poate fi transportat până la domiciliul, la punctul de plecare sau la destinația originală a acestora în interiorul unuia sau altuia dintre aceste teritorii.
               În plus, prezenta directivă nu se referă la operațiunile de asistență efectuate cu ocazia unui accident sau a unei pene care afectează un vehicul rutier și care constă în transportarea vehiculului accidentat sau în pană în exteriorul Marelui Ducat al Luxemburgului, însoțit eventual de șofer și pasageri, până la domiciliul lor, atunci când aceste operațiuni se efectuează de Automobil Club-ul Marelui Ducat al Luxemburgului.
               Întreprinderile aflate sub incidența prezentei directive nu pot practica activitatea menționată la prezentul punct decât în cazul în care acestea au primit autorizația pentru clasa de asigurare 18 de la punctul (A) din anexă, fără a aduce atingere punctului (C) al acesteia. În acest caz, prezenta directivă se aplică acestor operațiuni.”

         Articolul 3
   Articolul 3 din prima directivă alineatul (1) se completează cu următorul alineat:

      „Prezenta directivă nu privește întreprinderile care îndeplinesc următoarele condiții:

                  —

                  întreprinderea nu exercită nici o activitate aflată sub incidența prezentei directive, alta decât cea menționată în clasa de asigurare 18 de la punctul (A) din anexă;

                  —

                  această activitate este limitată la un nivel exclusiv local și constă numai în servicii în natură și

                  —

                  valoarea anuală a încasărilor cu privire la activitatea de asistență a persoanelor în dificultate nu este mai mare de 200 000 ECU.”

   Articolul 4
   La articolul 4 din prima directivă se adaugă următoarea literă:

               „(f)

                  în Danemarca

               Falcks Redningskorps A/S, København.”

         Articolul 5
   La articolul 8 alineatul (1) litera (a) penultima liniuță din prima directivă, cuvintele „cooperatieve vereniging” se elimină.
   Articolul 6
   La articolele 8 și 10 din prima directivă alineatul (3) se completează cu următorul paragraf:

      „Aceasta nici nu împiedică statele membre să supună întreprinderile solicitante sau care au obținut autorizația pentru clasa de asigurare 18 de la punctul (A) din anexă controlului resurselor directe sau indirecte de personal și echipament, inclusiv a competenței echipelor medicale și calitatea echipamentului de care aceste întreprinderi dispun pentru a face față angajamentelor lor aparținând acestei clase de asigurare.”

   Articolul 7
   La articolul 9 primul paragraf și la articolul 11 alineatul (1) primul paragraf din prima directivă litera (e) se înlocuiește cu următoarele:

               „(e)

               estimările cheltuielilor de instalare a serviciilor administrative și a rețelei de producție; resursele financiare destinate să le soluționeze; și, în cazul în care riscurile care urmează a fi reglementate sunt clasificate la numărul 18 de la punctul (A) din anexă, resursele de care dispune întreprinderea pentru furnizarea asistenței promise.”

         Articolul 8
   Articolul 13 din prima directivă se înlocuiește cu următoarele:

      „Articolul 13
      Statele membre verifică, în strânsă cooperare, situația financiară a întreprinderilor autorizate. În cazul în care întreprinderile în cauză sunt autorizate pentru acoperirea riscurilor clasificate la numărul 18 de la punctul (A) din anexă, acestea cooperează, de asemenea, pentru verificarea resurselor de care dispun aceste întreprinderi pentru efectuarea operațiunilor de asistență pe care acestea s-au angajat să le realizeze, în măsura în care legislațiile lor stipulează un control al acestor resurse.”

   Articolul 9
   La articolul 16 din prima directivă, alineatul (3) se completează cu următorul paragraf:

      „În cazul riscurilor clasificate la numărul 18 de la punctul (A) din anexă, valoarea cheltuielilor de despăgubire plătite care intră în calcularea celui de-al doilea rezultat este costul care rezultă pentru întreprindere din intervenția de asistență efectuată. Acest cost se calculează în conformitate cu dispozițiile de drept intern ale statului membru pe al cărui teritoriu întreprinderea își are sediul social.”

   Articolul 10
   La articolul 17 alineatul (2) litera (a) din prima directivă, textul celei de-a doua liniuțe se înlocuiește cu următoarele:

               „—

               300 000 ECU, dacă este vorba despre toate sau unele dintre riscurile incluse în una din clasele de asigurare clasificate la punctul (A) din anexă la numerele 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 16 și 18.”

         Articolul 11
   Articolul 19 din prima directivă se înlocuiește cu următoarele:

      „Articolul 19
      (1)   Fiecare stat membru impune întreprinderilor care își au sediul social pe teritoriul său să raporteze anual, pentru toate operațiunile lor, situația lor financiară, solvabilitatea lor și, în ceea ce privește acoperirea riscurilor clasificate la numărul 18 de la punctul (A) din anexă, despre celelalte resurse de care dispun pentru a-și onora angajamentele, în măsura în care legislația sa prevede un control al acestor resurse.
      (2)   Statele membre solicită întreprinderilor care își exercită activitatea pe teritoriul lor să furnizeze periodic documentele necesare exercitării controlului, precum și documentele statistice și, în ceea ce privește acoperirea riscurilor clasificate la numărul 18 de la punctul (A) din anexă, să precizeze resursele de care dispun pentru a-și onora angajamentele, în măsura în care legislațiile lor stipulează un control al acestor resurse. Autoritățile de control competente își comunică documentele și informațiile necesare exercitării controlului.”

   Articolul 12
   Articolul 26 din prima directivă se înlocuiește cu următoarele:

      „Articolul 26
      (1)   Întreprinderile care au solicitat sau au obținut autorizația de la mai multe state membre pot solicita următoarele avantaje, care nu pot fi acordate decât împreună:

                  (a)

                  marja de solvabilitate menționată la articolul 25 se calculează în funcție de ansamblul activității globale pe care acestea o exercită în interiorul Comunității; în acest caz, operațiunile realizate de ansamblul agențiilor sau sucursalelor stabilite în interiorul Comunității sunt singurele luate în considerație pentru acest calcul;

                  (b)

                  garanția menționată la articolul 23 alineatul (2) litera (e) se depune numai în unul dintre aceste state;

                  (c)

                  activele care reprezintă fondul de garantare se localizează în oricare din statele membre în care întreprinderile își exercită activitatea.

            (2)   Solicitarea de a beneficia de avantajele prevăzute la alineatul (1) se adresează autorităților competente din toate statele membre din care întreprinderea în cauză a solicitat sau a obținut autorizația. În această solicitare este cazul să se indice autoritatea însărcinată cu verificarea în viitor a solvabilității agențiilor sau sucursalelor stabilite în interiorul Comunității pentru ansamblul operațiunilor lor. Alegerea autorității de către întreprindere trebuie să fie motivată. Garanția se depune în statul membru în cauză.
      (3)   Avantajele prevăzute la alineatul (1) se pot acorda numai cu acordul autorităților competente ale tuturor statelor membre în care solicitarea se depune. Aceste avantaje produc efecte de la data la care autoritatea de control aleasă se angajează, față de celelalte autorități de control, să verifice solvabilitatea agențiilor sau sucursalelor stabilite în interiorul Comunității pentru ansamblul operațiunilor lor.
      Autoritatea de control selectată obține de la celelalte state membre informațiile necesare pentru a verifica solvabilitatea globală a agențiilor și sucursalelor stabilite pe teritoriul lor.
      (4)   La inițiativa unuia sau mai multor state membre în cauză, avantajele acordate în temeiul prezentului articol sunt retrase simultan de ansamblul statelor membre în cauză.”

   Articolul 13
   La articolul 27 din prima directivă, al doilea paragraf se înlocuiește cu următoarele:

      „În scopul aplicării articolului 20 în cazul unei întreprinderi care beneficiază de avantajele prevăzute la articolul 26 alineatul (1), autoritatea însărcinată cu verificarea solvabilității agențiilor sau sucursalelor stabilite în interiorul Comunității pentru ansamblul operațiunilor lor se asimilează autorității statului pe teritoriul căruia se află sediul social al întreprinderii comunitare.”

   Articolul 14
   La punctul (A) din anexa din prima directivă, următoarea clasă de asigurare se adaugă înaintea ultimei teze:

      „18.   Asistență

      Asistența persoanelor aflate în dificultate în cursul deplasărilor sau absențelor de la domiciliu sau de la locul de reședință permanentă.”

   Articolul 15
   Orice stat membru poate impune, pe teritoriul propriu, activități de asistență acordate persoanelor în dificultate în alte circumstanțe decât cele menționate la articolul 1 în regimul instituit de prima directivă. În cazul în care un stat membru face uz de această posibilitate, acesta asimilează activitățile menționate, în scopul punerii în aplicare a acestor posibilități, celor clasificate în clasa 18 de la punctul (A) din anexa primei directive, fără a aduce atingere punctului (C) al acesteia.
   Paragraful precedent nu aduce atingere în nici un fel posibilităților de clasificare prevăzute de anexa din prima directivă pentru activitățile aparținând în mod evident altor clase.
   Autorizația solicitată pentru o agenție sau o sucursală nu poate fi refuzată din singurul motiv de diferență de clasificare a activităților menționate de prezentul articol în statul membru pe teritoriul căruia întreprinderea își are sediul social.
   Dispoziții tranzitorii
   Articolul 16
   (1)   Statele membre pot acorda întreprinderilor care, la data notificării prezentei directive, nu practică pe teritoriul lor decât o activitate de asistență, un termen de cinci ani începând cu această dată, pentru a se conforma măsurilor enunțate la articolele 16 și 17 din prima directivă.
   (2)   Statele membre pot acorda întreprinderilor menționate la alineatul (1) care, la expirarea termenului de cinci ani, nu au constituit integral marja de solvabilitate, un termen suplimentar care nu poate depăși doi ani, cu condiția ca, în conformitate cu articolul 20 din prima directivă, aceste întreprinderi să prezinte aprobării autorității de control măsurile pe care acestea își propun să le ia în acest scop.
   (3)   Orice întreprindere menționată la alineatul (1) care dorește să-și extindă activitatea în înțelesul articolului 8 alineatul (2) sau articolului 10 din prima directivă poate realiza aceasta numai dacă se conformează imediat acesteia din urmă.
   (4)   Orice întreprindere menționată la alineatul (1) care are o altă formă decât cele indicate la articolul 8 din prima directivă poate continua să exercite, timp de trei ani de la data notificării prezentei directive, activitatea sa actuală sub forma pe care o are la această dată.
   (5)   Prezentul articol se aplică, mutatis mutandis, întreprinderilor care s-au constituit după data notificării prezentei directive și care reiau o activitate deja desfășurată la această dată de un organism cu personalitate juridică distinctă.
   Articolul 17
   Statele membre pot acorda agențiilor și sucursalelor menționate de titlul III din prima directivă, care nu desfășoară pe teritoriul lor decât o activitate de asistență, un termen maxim de cinci ani de la data notificării prezentei directive pentru a se conforma articolului 25 din prima directivă, cu condiția ca agențiile sau sucursalele menționate să nu își extindă activitatea în înțelesul articolului 10 alineatul (2) din prima directivă.
   Articolul 18
   În cursul unei perioade de opt ani de la data notificării prezentei directive, condiția ca accidentul sau pana să fi survenit pe teritoriul statului membru al furnizorului garanției nu se aplică operațiunilor menționate la articolul 2 punctul (3) primul paragraf a treia liniuță din prima directivă, în cazul în care acestea sunt efectuate de ELPA (Automobil și Autoturism Clubul Greciei).
   Dispoziții finale
   Articolul 19
   (1)   Statele membre își modifică dispozițiile de drept intern în conformitate cu prezenta directivă până la 30 iunie 1987; acestea informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Dispozițiile astfel modificate se aplică, sub rezerva articolelor 16, 17 și 18 din prezenta directivă, cel mai târziu începând cu 1 ianuarie 1988.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor acte cu putere de lege sau acte administrative pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 20
   Comisia raportează Consiliului, în termen de șase ani de la data notificării prezentei directive, dificultățile care apar prin aplicarea acesteia, în special a articolului 15. Dacă este necesar, Comisia prezintă Consiliului propuneri de rezolvare a acestora.
   Articolul 21
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 10 decembrie 1984.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. DUKES

      (1)  JO C 51, 10.3.1981, p. 5 și JO C 30, 4.2.1983, p. 6.

      (2)  JO C 149, 14.6.1982, p. 129.

      (3)  JO C 343, 31.12.1981, p. 9.

      (4)  JO L 228, 16.8.1973, p. 3.

      (5)  JO L 189, 13.7.1976, p. 13.

      (6)  JO L 63, 13.3.1979, p. 1.