title: Directiva 2012/17/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iunie 2012 de modificare a Directivei 89/666/CEE a Consiliului și a Directivelor 2005/56/CE și 2009/101/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce privește interconectarea registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 156/1

         DIRECTIVA 2012/17/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 13 iunie 2012
   de modificare a Directivei 89/666/CEE a Consiliului și a Directivelor 2005/56/CE și 2009/101/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce privește interconectarea registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 50,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Societățile comerciale își extind din ce în ce mai mult activitatea dincolo de frontierele naționale, folosind oportunitățile oferite de piața internă. Grupurile transfrontaliere, precum și un număr mare de operațiuni de restructurare, cum ar fi fuziunile și divizările, implică societăți din diferite state membre. Prin urmare, cererea de acces la informații referitoare la societățile comerciale, în context transfrontalier, este din ce în ce mai mare. Cu toate acestea, datele oficiale referitoare la societățile comerciale nu sunt întotdeauna disponibile imediat la nivel transfrontalier.

               (2)

               A unsprezecea Directivă 89/666/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind publicitatea sucursalelor înființate într-un stat membru de anumite forme de societăți comerciale care intră sub incidența legislației unui alt stat (3) stabilește lista documentelor și a datelor specifice pe care societățile trebuie să le facă publice în registrele sucursalelor. Cu toate acestea, registrele nu au din punct de vedere juridic obligația de a-și transmite reciproc date referitoare la sucursalele din străinătate. Această situație generează incertitudine juridică pentru părțile terțe, deoarece, în ciuda radierii societății comerciale din registru, sucursala acesteia poate continua să funcționeze.

               (3)

               Cooperarea cotidiană dintre registrele comerțului a devenit o necesitate în contextul unor operațiuni precum fuziunile transfrontaliere. Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (4) prevede obligația registrelor de a coopera la nivel transfrontalier. Cu toate acestea, nu există canale de comunicare oficiale care ar putea să accelereze procedurile, să contribuie la depășirea problemelor lingvistice și la sporirea certitudinii juridice.

               (4)

               Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 54 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (5) prevede, între altele, că documentele și informațiile incluse în registre pot fi accesate în format electronic sau tipărit. Cu toate acestea, cetățenii și societățile comerciale sunt în continuare nevoiți să caute în registre în funcție de țară, și aceasta mai ales din cauza faptului că actuala cooperare voluntară dintre registre nu s-a dovedit a fi suficientă.

               (5)

               Comunicarea Comisiei referitoare la „Actul privind piața unică” a identificat interconectarea registrelor centrale, comerciale și ale societăților drept o măsură necesară pentru crearea unui mediu juridic și fiscal mai favorabil întreprinderilor. Este de așteptat ca interconectarea să contribuie la stimularea competitivității întreprinderilor europene prin reducerea sarcinilor administrative și sporirea certitudinii juridice, conducând astfel la ieșirea din criza economică și financiară globală, ceea ce reprezintă una dintre prioritățile Strategiei Europa 2020. Interconectarea ar putea, de asemenea, să îmbunătățească comunicarea transfrontalieră dintre registre prin utilizarea inovațiilor din domeniul tehnologiei informației și comunicațiilor.

               (6)

               Concluziile Consiliului din 25 mai 2010 cu privire la interconectarea registrelor comerțului au confirmat faptul că îmbunătățirea accesului la informații sigure și actualizate referitoare la societățile comerciale ar putea să genereze o mai mare încredere în piață, să contribuie la redresarea economică și să îmbunătățească competitivitatea întreprinderilor europene.

               (7)

               În rezoluția din 7 septembrie 2010 privind interconectarea registrelor comerțului (6), Parlamentul European a subliniat că utilitatea proiectului în contextul accelerării integrării Spațiului Economic European poate fi exploatată numai dacă toate statele membre participă la rețea.

               (8)

               Planul de acțiune multianual privind e-justiția europeană (2009-2013) (7) prevede elaborarea unui portal european e-Justiție (denumit în continuare „portalul”) ca punct unic electronic la nivel european de acces la informații de natură juridică, la instituții judiciare și administrative, la registre, baze de date și alte servicii și consideră că interconectarea registrelor centrale, comerciale și ale societăților constituie un element important.

               (9)

               Accesul transfrontalier la informații comerciale referitoare la întreprinderi și la sucursalele lor deschise în alte state membre poate fi îmbunătățit numai dacă toate statele membre se angajează să facă posibilă comunicarea electronică între registre și să transmită fiecărui utilizator informații în mod standardizat, prin conținut identic și tehnologii interoperabile, în întreaga Uniune. Această interoperabilitate a registrelor ar trebui asigurată de registrele statelor membre (denumite în continuare „registrele naționale”) prin care se furnizează servicii, care ar trebui să constituie interfețe cu platforma centrală europeană (denumită în continuare „platforma”). Platforma ar trebui să fie un set centralizat de instrumente din domeniul tehnologiei informației care integrează servicii și ar trebui să se constituie într-o interfață comună. Interfața respectivă ar trebui utilizată de toate registrele naționale. Platforma ar trebui, de asemenea, să furnizeze servicii care să constituie o interfață cu portalul, care servește drept punct de acces electronic european, și cu punctele de acces opționale instituite de statele membre. Platforma ar trebui concepută numai ca un instrument de interconectare a registrelor, și nu ca o entitate distinctă cu personalitate juridică. Pe baza unor identificatori unici, platforma ar trebui să poată distribui informații din registrele fiecărui stat membru către registrele competente ale altor state membre, în format standard de mesaj (o formă electronică de mesaje transmise între sistemele de tehnologie a informației, cum ar fi, de exemplu, XML) și în versiunea lingvistică relevantă.

               (10)

               Prezenta directivă nu are ca scop instituirea unei baze de date centralizate a registrelor care să stocheze informații materiale despre societăți. În etapa punerii în aplicare a sistemului de interconectare a registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților (denumit în continuare „sistemul de interconectare a registrelor”), ar trebui definit numai setul de date necesare pentru funcționarea corectă a platformei. Sfera acestor date ar trebui să includă, în special, date operaționale, dicționare și glosare. Aceasta ar trebui stabilită ținând seama și de necesitatea de a asigura funcționarea eficientă a sistemului de interconectare a registrelor. Datele respective ar trebui utilizate pentru a permite platformei să își execute funcțiile și ar trebui să nu fie niciodată puse la dispoziția publicului într-o formă directă. În plus, platforma nu ar trebui să modifice nici conținutul datelor referitoare la societăți care sunt stocate în registrele naționale, nici informațiile despre societăți transmise prin sistemul de interconectare a registrelor.

               (11)

               Deoarece obiectivul prezentei directive nu este armonizarea sistemelor naționale de registre centrale, ale comerțului și ale societăților, statele membre nu au obligația de a modifica sistemele lor interne de registre, în special în ceea ce privește gestionarea, stocarea datelor, tarifele, utilizarea informațiilor și divulgarea acestora în scopuri care nu depășesc cadrul național.

               (12)

               În cadrul prezentei directive, portalul va trata, prin intermediul platformei, interogările solicitate de utilizatori individuali privind informații referitoare la societățile comerciale și la sucursalele lor deschise în alte state membre, care sunt stocate în registrele naționale. Aceasta va permite prezentarea rezultatelor căutării pe portal, inclusiv a etichetelor explicative în toate limbile oficiale ale Uniunii, în care sunt enumerate informațiile furnizate. În plus, pentru a îmbunătăți protecția părților terțe din alte state membre, pe portal ar trebui să fie disponibile informații de bază privind valoarea juridică a documentelor și a informațiilor publicate în temeiul legilor statelor membre adoptate în conformitate cu Directiva 2009/101/CE.

               (13)

               Statele membre ar trebui să poată crea unul sau mai multe puncte de acces opționale, care pot avea un impact asupra utilizării și funcționării platformei. În consecință, Comisiei ar trebui să i se notifice crearea acestora și orice modificare semnificativă adusă funcționării acestora, în special închiderea lor. Această notificare nu ar trebui să limiteze în niciun fel competențele statelor membre în ceea ce privește crearea și funcționarea punctelor de acces opționale.

               (14)

               Societățile și sucursalele pe care acestea le deschid în alte state membre ar trebui să aibă un identificator unic, care să permită identificarea lor fără echivoc în Uniune. Acest identificator este menit să fie utilizat în comunicarea dintre registre prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor. Prin urmare, societățile și sucursalele ar trebui să nu fie obligate să includă identificatorul unic în scrisorile lor sau în notele lor de comandă menționate în Directivele 89/666/CEE și 2009/101/CE. Societățile și sucursalele ar trebui să utilizeze în continuare numărul lor național de înmatriculare în scopuri proprii de comunicare.

               (15)

               Ar trebui să devină posibilă stabilirea unei legături clare între registrul societății și registrele sucursalelor sale deschise în alte state membre, care constă în schimbul de informații cu privire la deschiderea și încetarea unor eventuale proceduri de lichidare sau de insolvență a societății și la radierea societății din registru, dacă acest lucru implică consecințe juridice în statul membru al registrului societății. Este necesar ca statele membre să poată decide cu privire la procedurile pe care le urmează în privința sucursalelor înregistrate pe teritoriul lor, însă ar trebui totodată să garanteze cel puțin faptul că sucursalele unei societăți dizolvate sunt radiate din registru imediat sau, dacă este cazul, după încheierea procedurilor de lichidare a sucursalei în cauză. Această obligație nu ar trebui să se aplice sucursalelor societăților care au fost radiate din registru, dar care au un succesor legal, după cum este cazul oricărei schimbări a formei juridice a societății, al unei fuziuni sau divizări sau al unui transfer transfrontalier al sediului social.

               (16)

               Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice sucursalelor deschise într-un stat membru de către o societate comercială care nu intră sub incidența legislației statului membru respectiv, în conformitate cu articolul 7 din Directiva 89/666/CEE.

               (17)

               Directiva 2005/56/CE ar trebui să fie modificată astfel încât să se garanteze că procesul de comunicare dintre registre se desfășoară prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor.

               (18)

               Statele membre ar trebui să se asigure că, în cazul în care se aduc modificări informațiilor introduse în registre privind societățile comerciale, informațiile sunt actualizate fără întârziere. Informațiile actualizate ar trebui comunicate, în mod normal, în termen de 21 de zile de la primirea documentației complete privind respectivele modificări, inclusiv controlul legalității conform legislației naționale. Termenul respectiv ar trebui interpretat ca o obligație a statelor membre de a depune eforturi rezonabile pentru a respecta termenul stabilit în prezenta directivă. Această dispoziție ar trebui să nu se aplice în privința documentelor contabile pe care societățile au obligația de a le prezenta pentru fiecare exercițiu financiar. Această exceptare este justificată de suprasolicitarea registrelor naționale în cursul perioadelor de raportare. În conformitate cu principiile juridice generale, comune tuturor statelor membre, termenul de 21 de zile ar trebui suspendat în caz de forță majoră.

               (19)

               În cazul în care Comisia decide să dezvolte și/sau să exploateze platforma prin alegerea unei terțe părți, acest lucru ar trebui realizat în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (8). Ar trebui asigurat un nivel adecvat de implicare a statelor membre în acest proces prin stabilirea specificațiilor tehnice pentru procedurile de achiziții publice prin intermediul actelor de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (9).

               (20)

               În cazul în care Comisia decide să exploateze platforma prin intermediul unei terțe părți, ar trebui asigurate continuitatea furnizării de servicii prin sistemul de interconectare a registrelor și o supraveghere publică adecvată a funcționării platformei. Norme detaliate privind gestionarea operațională a platformei ar trebui să fie adoptate prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate prin procedura de examinare menționată la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În orice caz, implicarea statelor membre în funcționarea întregului sistem ar trebui să fie asigurată prin intermediul unui dialog periodic între Comisie și reprezentanții statelor membre cu privire la aspectele legate de funcționarea sistemului de interconectare a registrelor și de viitoarea dezvoltare a acestuia.

               (21)

               Interconectarea registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților necesită coordonarea unor sisteme naționale care au caracteristici tehnice diferite. Aceasta implică adoptarea de măsuri și de specificații tehnice care trebuie să țină seama de diferențele dintre registre. Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentei directive, Comisiei ar trebui să i se confere competențe de executare pentru a putea aborda aceste chestiuni tehnice și operaționale. Respectivele competențe ar trebui să fie exercitate în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

               (22)

               Prezenta directivă nu ar trebui să limiteze drepturile statelor membre de a aplica taxe pentru obținerea informațiilor referitoare la societățile comerciale prin sistemul de interconectare a registrelor, dacă astfel de taxe se impun conform legislației naționale. Prin urmare, măsurile și specificațiile tehnice pentru sistemul de interconectare a registrelor ar trebui să permită stabilirea unor modalități de plată. În acest sens, prezenta directivă nu ar trebui să anticipeze nicio soluție tehnică concretă, deoarece modalitățile de plată ar trebui să fie stabilite în etapa adoptării actelor de punere în aplicare, ținându-se seama de mecanismele de plată online disponibile pe scară largă.

               (23)

               Ar fi de dorit ca țările terțe să poată participa în viitor la sistemul de interconectare a registrelor.

               (24)

               O soluție echitabilă pentru finanțarea sistemului de interconectare a registrelor presupune participarea atât a Uniunii, cât și a statelor sale membre la finanțarea sistemului menționat. Statele membre ar trebui să suporte finanțarea adaptării registrelor lor naționale la sistemul în cauză, pe când elementele centrale – platforma și portalul ca punct unic de acces la nivel european – ar trebui finanțate de la o linie bugetară corespunzătoare din bugetul general al Uniunii. În vederea completării prezentei directive cu elemente neesențiale, Comisiei ar trebui să-i fie delegată competența de a adopta acte, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în ceea ce privește aplicarea unor taxe pentru obținerea de informații privind societățile comerciale. Acest lucru nu afectează posibilitatea ca registrele naționale să aplice taxe, însă poate fi vorba despre o taxă suplimentară pentru cofinanțarea întreținerii și a funcționării platformei. Este deosebit de important ca, în cadrul activității sale pregătitoare, Comisia să realizeze consultări corespunzătoare, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, promptă și corespunzătoare a documentelor pertinente către Parlamentul European și Consiliu.

               (25)

               Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (10) și Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (11) reglementează prelucrarea datelor cu caracter personal, inclusiv transmiterea electronică a datelor cu caracter personal în interiorul statelor membre. Orice procesare a datelor cu caracter personal de către registrele statelor membre, de către Comisie și, dacă este cazul, de către orice parte terță implicată în exploatarea platformei ar trebui să aibă loc în conformitate cu actele respective. Actele de punere în aplicare care urmează să fie adoptate în legătură cu sistemul de interconectare a registrelor ar trebui, după caz, să asigure această conformitate, în special prin stabilirea sarcinilor și responsabilităților corespunzătoare pentru toți participanții interesați și a normelor organizaționale și tehnice aplicabile acestora.

               (26)

               Sistemul de interconectare a registrelor obligă statele membre să efectueze adaptările necesare, care constau, în special, în elaborarea unei interfețe prin care fiecare registru să fie conectat cu platforma, astfel încât sistemul să poată deveni operațional. Prin urmare, prezenta directivă ar trebui să prevadă un termen amânat pentru transpunerea și aplicarea de către statele membre a dispozițiilor privind funcționarea tehnică a sistemului. Acest termen ar trebui să urmeze adoptării de către Comisie a tuturor actelor de punere în aplicare privind măsurile și specificațiile tehnice pentru sistemul de interconectare a registrelor. Termenul pentru transpunerea și aplicarea dispozițiilor directivei privind funcționarea tehnică a sistemului de interconectare a registrelor ar trebui să fie suficient pentru a permite statelor membre să realizeze adaptările juridice și tehnice necesare pentru ca sistemul respectiv să devină pe deplin operațional într-un interval de timp rezonabil.

               (27)

               În conformitate cu Declarația politică comună a statelor membre și a Comisiei din 28 septembrie 2011 privind documentele explicative (12), statele membre s-au angajat să însoțească, în cazurile justificate, notificarea măsurilor de transpunere cu unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul este de părere că transmiterea acestor documente este justificată.

               (28)

               Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile consacrate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special articolul 8, care prevede că orice persoană are dreptul la protecția datelor cu caracter personal care o privesc.

               (29)

               Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume îmbunătățirea accesului transfrontalier la informații referitoare la întreprinderi, crearea condițiilor necesare pentru stocarea de informații actualizate în registrele sucursalelor și stabilirea unor canale clare de comunicare între registre în cadrul procedurilor transfrontaliere de înregistrare, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și pot fi, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele, mai bine realizate la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, în temeiul articolului 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut în respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.

               (30)

               Directivele 89/666/CEE, 2005/56/CE și 2009/101/CE ar trebui, prin urmare, să fie modificate în consecință.

               (31)

               Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor a fost consultată în conformitate cu articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 și a emis un aviz la 6 mai 2011 (13),

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Modificări aduse Directivei 89/666/CEE
   Directiva 89/666/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1 se adaugă următoarele alineate:
               „(3)   Documentele și informațiile menționate la articolul 2 alineatul (1) se pun la dispoziția publicului prin sistemul de interconectare a registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților, instituit în conformitate cu articolul 4a alineatul (2) din Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 54 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (14) (denumit în continuare «sistemul de interconectare a registrelor»). Articolul 3b și articolul 3c alineatul (1) din directiva menționată se aplică mutatis mutandis.
               (4)   Statele membre se asigură că sucursalele au un identificator unic, care permite identificarea lor fără echivoc în comunicarea dintre registre prin sistemul de interconectare a registrelor. Acest identificator unic include cel puțin elemente care să permită identificarea statului membru al registrului, a registrului național de origine și a numărului sucursalei din registrul respectiv și, dacă este necesar, elemente pentru a evita erorile de identificare.

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 5a
               (1)   Registrul societății pune la dispoziție fără întârziere, prin sistemul de interconectare a registrelor, informațiile privind deschiderea și încetarea oricărei proceduri de lichidare sau de insolvență a societății și privind radierea societății din registru, dacă acestea au consecințe juridice în statul membru al registrului societății.
               (2)   Registrul sucursalei asigură, prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor, primirea fără întârziere a informațiilor menționate la alineatul (1).
               (3)   Schimbul de informații menționat la alineatele (1) și (2) este gratuit pentru registre.
               (4)   Statele membre stabilesc procedura care trebuie urmată la primirea informațiilor menționate la alineatele (1) și (2). O astfel de procedură garantează faptul că, în cazul în care o societate a fost dizolvată sau radiată în orice alt mod din registru, și sucursalele sale sunt radiate din registru fără nicio întârziere nejustificată.
               (5)   Alineatul (4) a doua teză nu se aplică sucursalelor societăților care au fost radiate din registru ca o consecință a unei modificări a formei juridice a societății în cauză, a unei fuziuni sau divizări sau a unui transfer transfrontalier al sediului social.”

               3.

               Se introduce următoarea secțiune:
               „SECȚIUNEA IIIA

                  PROTECȚIA DATELOR

               Articolul 11a
               Prelucrarea datelor personale efectuată în contextul prezentei directive face obiectul prevederilor Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (15).

         Articolul 2
   Modificări aduse Directivei 2005/56/CE
   Directiva 2005/56/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 13 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 13
               Înmatriculare
               Legislația fiecăruia dintre statele membre sub jurisdicția căruia se află societățile care fuzionează stabilește, pentru teritoriul statului respectiv, modalitățile, în conformitate cu articolul 3 din Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 54 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (16), prin care se face publică realizarea fuziunii transfrontaliere în registrul public la care societățile trebuie să-și depună documentele.
               Registrul de înmatriculare a societății rezultate în urma fuziunii transfrontaliere notifică de îndată, prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților instituit în conformitate cu articolul 4a alineatul (2) din Directiva 2009/101/CE, și fără întârziere faptul că fuziunea transfrontalieră s-a produs, în registrul în care fiecare societate trebuia să depună documentele. Radierea vechii înmatriculări se efectuează, dacă este cazul, la primirea notificării, nu înainte.

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 17a
               Protecția datelor
               Prelucrarea datelor personale efectuată în contextul prezentei directive face obiectul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (17).

         Articolul 3
   Modificări aduse Directivei 2009/101/CE
   Directiva 2009/101/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 2a
               (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că orice modificare survenită în documentele și informațiile menționate la articolul 2 este înregistrată în registrul competent menționat la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf și se face publică, în conformitate cu articolul 3 alineatele (3) și (5), în mod normal în termen de 21 de zile de la primirea documentației complete privind aceste modificări, inclusiv, dacă este cazul, controlul legalității, conform dreptului național pentru transcrierea în dosar.
               (2)   Alineatul (1) nu se aplică documentelor contabile menționate la articolul 2 litera (f).”

               2.

               La articolul 3 alineatul (1) se adaugă următorul paragraf:
               „Statele membre se asigură că societățile au un identificator unic, care permite identificarea lor fără echivoc în comunicarea dintre registre prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților prevăzut în conformitate cu articolul 4a alineatul (2) (denumit în continuare «sistemul de interconectare a registrelor»). Acest identificator unic include cel puțin elemente care să permită identificarea statului membru al registrului, a registrul național de origine, a numărul societății din registrul respectiv și, dacă este cazul, elemente pentru a evita erorile de identificare.”

               3.

               Se introduc următoarele articole:
               „Articolul 3a
               (1)   Statele membre se asigură că sunt puse la dispoziție informații actualizate, prin care se explică dispozițiile din legislația națională conform cărora părțile terțe se pot baza, în conformitate cu articolul 3 alineatele (5), (6) și (7), pe informațiile și pe fiecare tip de document menționate la articolul 2.
               (2)   Statele membre furnizează informațiile necesare pentru publicarea pe portalul european e-justiție (denumit în continuare «portalul») în conformitate cu normele și cerințele tehnice ale portalului.
               (3)   Comisia publică aceste informații pe portal în toate limbile oficiale ale Uniunii.
               Articolul 3b
               (1)   Se pun de asemenea la dispoziția publicului, prin sistemul de interconectare a registrelor, copii în format electronic ale documentelor și informațiilor menționate la articolul 2.
               (2)   Statele membre se asigură că documentele și informațiile menționate la articolul 2 sunt disponibile prin sistemul de interconectare a registrelor în format standard de mesaj și că sunt accesibile prin mijloace electronice. Statele membre se asigură, de asemenea, că sunt respectate standarde minime de securitate pentru transmisia datelor.
               (3)   Comisia furnizează un serviciu de căutare în toate limbile oficiale ale Uniunii cu privire la societățile înmatriculate în statele membre, pentru a pune la dispoziție prin intermediul portalului:

                           (a)

                           documentele și informațiile menționate la articolul 2;

                           (b)

                           etichetele explicative, disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii, care indică lista respectivelor informații și tipurile respectivelor documente.

                     Articolul 3c
               (1)   Tarifele aplicate pentru obținerea documentelor și informațiilor menționate la articolul 2 prin intermediul sistemului de interconectare a registrelor nu trebuie să depășească costurile administrative asociate.
               (2)   Statele membre se asigură că următoarele informații sunt disponibile gratuit prin sistemul de interconectare a registrelor:

                           (a)

                           denumirea și forma juridică a societății;

                           (b)

                           sediul social al societății și statul membru în care este înmatriculată; și

                           (c)

                           numărul de înmatriculare al societății.

                     În plus față de aceste informații, statele membre pot alege să pună la dispoziție gratuit mai multe documente și informații.
               Articolul 3d
               (1)   Registrul societății pune la dispoziție fără întârziere, prin sistemul de interconectare a registrelor, informațiile privind deschiderea și încetarea oricărei proceduri de lichidare sau de insolvență a societății și privind radierea societății din registru, dacă acestea au consecințe juridice în statul membru al registrului societății.
               (2)   Registrul sucursalei asigură, prin sistemul de interconectare a registrelor, primirea fără întârziere a informațiilor menționate la alineatul (1).
               (3)   Schimbul de informații menționat la alineatele (1) și (2) este gratuit pentru registre.”

               4.

               Se introduc următoarele articole:
               „Articolul 4a
               (1)   Se instituie o platformă centrală europeană (denumită în continuare «platforma»).
               (2)   Sistemul de interconectare a registrelor este format din:

                           —

                           registrele statelor membre;

                           —

                           platforma;

                           —

                           portalul care servește drept punct de acces electronic european.

                     (3)   Statele membre asigură interoperabilitatea registrelor lor cu sistemul de interconectare a registrelor prin intermediul platformei.
               (4)   Statele membre pot institui puncte de acces opționale la sistemul de interconectare a registrelor. Statele membre notifică Comisiei, fără întârzieri nejustificate, instituirea unor astfel de puncte de acces și orice modificare semnificativă privind funcționarea acestora.
               (5)   Accesul la informațiile din sistemul de interconectare a registrelor este asigurat prin portal și prin punctele de acces opționale instituite de statele membre.
               (6)   Instituirea sistemului de interconectare a registrelor nu afectează acordurile bilaterale existente încheiate între statele membre privind schimbul de informații referitoare la societăți.
               Articolul 4b
               (1)   Comisia decide să dezvolte și/sau să exploateze platforma fie prin propriile mijloace, fie prin intermediul unui terț.
               În cazul în care Comisia decide să dezvolte și/sau să exploateze platforma prin intermediul unui terț, alegerea terțului și executarea, de către Comisie, a acordului încheiat cu terțul respectiv se face în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (18).
               (2)   În cazul în care Comisia decide să dezvolte platforma prin intermediul unui terț, aceasta stabilește, prin intermediul actelor de punere în aplicare, specificațiile tehnice pentru procedura de achiziții publice și durata acordului care urmează să fie încheiat cu terțul respectiv.
               (3)   În cazul în care Comisia decide să gestioneze platforma prin intermediul unui terț, aceasta adoptă, prin intermediul actelor de punere în aplicare, norme detaliate privind gestionarea operațională a platformei.
               Gestionarea operațională a platformei include, în special:

                           —

                           supravegherea funcționării platformei;

                           —

                           securitatea și protecția datelor distribuite și comunicate prin utilizarea platformei;

                           —

                           coordonarea relațiilor dintre registrele statelor membre și terț.

                     Supravegherea funcționării platformei se efectuează de către Comisie.
               (4)   Actele de punere în aplicare menționate la alineatele (2) și (3) se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 4e alineatul (2).
               Articolul 4c
               Prin intermediul actelor de punere în aplicare, Comisia adoptă următoarele:

                           (a)

                           specificațiile tehnice care definesc metodele de comunicare prin mijloace electronice pentru sistemul de interconectare a registrelor;

                           (b)

                           specificațiile tehnice ale protocoalelor de comunicare;

                           (c)

                           măsurile tehnice de asigurare a standardelor minime de securitate TI pentru comunicarea și distribuirea informațiilor în cadrul sistemului de interconectare a registrelor;

                           (d)

                           specificațiile tehnice care definesc metodele de schimb de informații dintre registrul societății și registrul sucursalei, menționat la articolul 3d din prezenta directivă și la articolul 5a din A unsprezecea directivă 89/666/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind publicitatea sucursalelor înființate într-un stat membru de anumite forme de societăți comerciale care intră sub incidența legislației unui alt stat (19);

                           (e)

                           lista detaliată a datelor care urmează a fi transmise în scopul schimbului de informații între registre, menționat la articolul 3d din prezenta directivă, la articolul 5a din Directiva 89/666/CEE și la articolul 13 din Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (20);

                           (f)

                           specificațiile tehnice care definesc structura formatului standard de mesaj în scopul schimbului de informații dintre registre, platformă și portal;

                           (g)

                           specificațiile tehnice care definesc setul de date necesare pentru ca platforma să își execute funcțiile, precum și metoda de stocare, utilizare și protecție a unor astfel de date;

                           (h)

                           specificațiile tehnice ce definesc structura și utilizarea identificatorului unic pentru comunicarea între registre;

                           (i)

                           specificația care definește metodele tehnice de funcționare a sistemului de interconectare a registrelor în ceea ce privește distribuția și schimbul de informații, precum și specificația care definește serviciile TI furnizate de platformă, asigurând transmiterea mesajelor în versiunea lingvistică relevantă;

                           (j)

                           criteriile armonizate pentru serviciul de căutare furnizat de portal;

                           (k)

                           modalitățile de plată, ținând seama de mecanismele de plată disponibile, cum ar fi plățile online;

                           (l)

                           detaliile etichetelor explicative prin care se enumeră informațiile și tipul de documente menționate la articolul 2;

                           (m)

                           condițiile tehnice de disponibilitate a serviciilor furnizate de sistemul de interconectare a registrelor;

                           (n)

                           procedura și cerințele tehnice pentru conectarea punctelor de acces opționale la platformă.

                     Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 4e alineatul (2).
               Comisia adoptă respectivele acte de punere în aplicare până la 7 iulie 2015.
               Articolul 4d
               (1)   Instituirea și dezvoltarea viitoare a platformei și modificările portalului în urma prezentei directive sunt finanțate din bugetul general al Uniunii.
               (2)   Întreținerea și funcționarea platformei se finanțează din bugetul general al Uniunii și pot fi cofinanțate din tarifele pentru accesul la sistemul de interconectare a registrelor, percepute utilizatorilor individuali. Nicio prevedere a prezentului alineat nu aduce atingere tarifelor la nivel național.
               (3)   Prin intermediul actelor delegate și în conformitate cu articolul 13a, Comisia poate adopta norme privind cofinanțarea sau nu a platformei prin impunerea de tarife și, în caz de introducere a cofinanțării, nivelul tarifelor percepute utilizatorilor individuali în conformitate cu alineatul (2).
               (4)   Tarifele impuse în conformitate cu alineatul (2) nu aduc atingere tarifelor, dacă există, impuse de statele membre pentru obținerea documentelor și informațiilor menționate la articolul 3c alineatul (1).
               (5)   Tarifele impuse în conformitate cu alineatul (2) nu sunt percepute pentru obținerea informațiilor menționate la articolul 3c alineatul (2) literele (a), (b) și (c).
               (6)   Fiecare stat membru suportă costurile pentru modificarea propriilor registre naționale, precum și costurile de întreținere și de funcționare a acestora, rezultate în urma aplicării prezentei directive.
               Articolul 4e
               (1)   Comisia este sprijinită de un comitet. Respectivul comitet este un comitet în înțelesul Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (21).
               (2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

               5.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 7a
               Prelucrarea datelor personale efectuată în contextul prezentei directive face obiectul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (22).

               6.

               Se introduce următorul capitol:
               „CAPITOLUL 4A

                  ACTE DELEGATE

               Articolul 13a
               (1)   Se delegă Comisiei competența de a adopta acte delegate, în condițiile stabilite la prezentul articol.
               (2)   Competența de a adopta actele delegate, astfel cum se menționează la articolul 4d alineatul (3), se conferă Comisiei pentru o perioadă nedeterminată.
               (3)   Delegarea de competențe menționată la articolul 4d alineatul (3) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. Decizia de revocare pune capăt delegării competenței specificate în respectiva decizie. Ea intră în vigoare în ziua următoare datei publicării deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară, specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
               (4)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
               (5)   Un act delegat adoptat în conformitate cu articolul 4d alineatul (3) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de trei luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu trei luni.”

         Articolul 4
   Raport și dialog periodic
   (1)   Comisia publică, cel târziu la cinci ani de la data finală pentru aplicarea dispozițiilor menționate la articolul 5 alineatul (2), un raport privind funcționarea sistemului de interconectare a registrelor, în special examinând funcționarea tehnică și aspectele financiare ale acestuia.
   (2)   Raportul este însoțit, dacă este cazul, de propuneri de modificare a prezentei directive.
   (3)   Comisia și reprezentanții statelor membre convoacă periodic reuniuni, în orice forum adecvat, pentru discutarea chestiunilor reglementate de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Transpunere
   (1)   Statele membre adoptă, publică și aplică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data de 7 iulie 2014.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), cel târziu la doi ani de la adoptarea actelor de punere în aplicare menționate la articolul 4c din Directiva 2009/101/CE, statele membre adoptă, publică și aplică dispozițiile necesare pentru a respecta:

               —

               articolul 1 alineatele (3) și (4) și articolul 5a din Directiva 89/666/CEE;

               —

               articolul 13 din Directiva 2005/56/CE;

               —

               articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf, articolele 3b, 3c, și 3d și articolul 4a alineatele (3)-(5) din Directiva 2009/101/CE.

         După adoptarea respectivelor acte de punere în aplicare, Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene data finală pentru aplicarea dispozițiilor menționate la prezentul alineat.
   (3)   Atunci când statele membre adoptă măsurile menționate la alineatul (1), ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestor trimiteri.
   (4)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 6
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

   Articolul 7
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 13 iunie 2012.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. WAMMEN

      (1)  JO C 248, 25.8.2011, p. 118.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 14 februarie 2012 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 10 mai 2012.

      (3)  JO L 395, 30.12.1989, p. 36.

      (4)  JO L 310, 25.11.2005, p. 1.

      (5)  JO L 258, 1.10.2009, p. 11.

      Notă: titlul Directivei 2009/101/CE a fost adaptat pentru a se lua în considerare renumerotarea articolelor din Tratatul de instituire a Comunității Europene, în conformitate cu articolul 5 din Tratatul de la Lisabona; inițial, trimiterea era la articolul 48 paragraful al doilea din tratat.

      (6)  JO C 308 E, 20.10.2011, p. 1.

      (7)  JO C 75, 31.3.2009, p. 1.

      (8)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (9)  JO L 55, 28.2.2011, p. 13.

      (10)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

      (11)  JO L 8, 12.1.2001, p. 1.

      (12)  JO C 369, 17.12.2011, p. 14.

      (13)  JO C 220, 26.7.2011, p. 1.

      (14)  JO L 258, 1.10.2009, p. 11.

      Notă: titlul Directivei 2009/101/CE a fost adaptat pentru a se lua în considerare renumerotarea articolelor din Tratatul de instituire a Comunității Europene, în conformitate cu articolul 5 din Tratatul de la Lisabona; inițial, trimiterea era la articolul 48 paragraful al doilea din tratat.”

      (15)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.”

      (16)  JO L 258, 1.10.2009, p. 11.

      Notă: titlul Directivei 2009/101/CE a fost adaptat pentru a se lua în considerare renumerotarea articolelor din Tratatul de instituire a Comunității Europene, în conformitate cu articolul 5 din Tratatul de la Lisabona; inițial, trimiterea era la articolul 48 paragraful al doilea din tratat.”

      (17)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.”

      (18)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (19)  JO L 395, 30.12.1989, p. 36.

      (20)  JO L 310, 25.11.2005, p. 1.

      (21)  JO L 55, 28.2.2011, p. 13.”

      (22)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.”


title: Directiva Consiliului din 27 iulie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ușile autovehiculelor și ale remorcilor acestora

text:
               13/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               80

         31970L0387

               L 176/5

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 27 iulie 1970
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la ușile autovehiculelor și ale remorcilor acestora
   (70/387/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social,
   întrucât specificațiile tehnice pe care trebuie să le satisfacă autovehiculele, conform legislațiilor naționale, se referă, inter alia, la ușile acestora;
   întrucât aceste specificații diferă de la un stat membru la altul; întrucât, prin urmare, este necesar ca toate statele membre să adopte aceleași specificații, fie în completarea normelor existente, fie în locul acestora, pentru a permite, în special, aplicarea procedurii de omologare CEE de tip, care face obiectul Directivei Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (1),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În sensul prezentei directive, prin „vehicul” se înțelege orice autovehicul destinat circulației rutiere, cu cel puțin patru roți și o viteză maximă de constructivă mai mare de 25 km/h și remorcile acestuia, cu excepția vehiculelor de transport în comun, a vehiculelor care rulează pe șine, a tractoarelor și utilajelor agricole și a vehiculelor pentru lucrări publice.
   Articolul 2
   Statele membre nu pot refuza acordarea omologării CEE de tip sau a omologării naționale unui vehicul din motive legate de ușile acestuia, dacă acestea îndeplinesc condițiile prevăzute în anexe.
   Articolul 3
   Modificările necesare pentru adaptarea specificațiilor din anexă la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile referitoare la condițiile necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea sa și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Statele membre asigură comunicarea către Comisie a textelor principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 iulie 1970.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. ARENDT

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.
   ANEXA I
   1.   GENERALITĂȚI
   1.1.   Caracteristicile de proiectare ale vehiculului trebuie să permită intrarea în și ieșirea din acesta în perfectă siguranță.
   1.2.   Ușile, intrările si ieșirile trebuie să fie proiectate astfel încât să permită o utilizare ușoară și fără pericol.
   1.3.   Ușile și broaștele ușilor trebuie fie proiectate astfel încât să permită evitarea zgomotelor iritante la închidere.
   1.4.   Broaștele ușilor trebuie fie proiectate astfel încât să prevină deschiderea accidentală a ușilor.
   2.   BROAȘTELE ȘI BALAMALELE (specificații privind construcția si montajul)
   2.1.   Balamalele ușilor montate în balamale (cu excepția ușilor pliante) când sunt montate pe părțile laterale ale vehiculului, trebuie fixate pe latura din față a ușilor, în direcția deplasării înainte. În cazul ușilor duble, această dispoziție se aplică la canatul de portieră care se deschide primul; trebuie să existe posibilitatea îmbinării cu șuruburi a celuilalt canat de ușă.
   2.2.   Broaștele și balamalele ușilor laterale ale automobilelor personale (1) trebuie să îndeplinească specificațiile prevăzute în anexa II a prezentei directive.
   3.   TREPTELE (specificații privind construcția și montajul)
   3.1.   Dacă podeaua la intrarea în vehicul se găsește la o distanță mai mare de 700 mm deasupra solului, vehiculul trebuie să fie echipat cu una sau mai multe trepte. Treapta sau treapta inferioară, daca sunt mai multe, nu trebuie să se afle la mai mult de 700 mm de sol și trebuie să fie construită astfel încât să prevină riscul alunecării. Butucul de roată, janta și alte elemente ale roții nu sunt considerate trepte în sensul prezentei directive, cu excepția cazurilor în care, din motive de construcție sau utilizare, se exclude montarea scărilor în altă parte pe vehicul.

      (1)  Clasa M1 din clasificarea internaționala prezentata în nota (b) la anexa la Directiva Consiliului menționată la articolul 3 din prezenta directivă.
   ANEXA II
   DISPOZȚII REFERITOARE LA CONSTRUCȚIE ȘI MONTAJ ȘI ÎNCERCĂRI DE REZISTENȚĂ PENTRU BROAȘTELE ȘI BALAMALELE UȘILOR LATERALE DE INTRARE ȘI IEȘIRE ALE AUTOMOBILELOR PERSONALE
   1.   GENERALITĂȚI
   1.1.   Broaștele și balamalele trebuie fie proiectate, construite și montate astfel încât, în condiții normale de utilizare, vehiculul să îndeplinească dispozițiile prezentei directive.
   1.2.   Fiecare închizător are atât o poziție de închidere intermediară, cât și una de închidere totală.
   2.   INFORMAȚIILE ȘI LOTURILE DE BROAȘTE ȘI BALAMALE CE TREBUIE PREZENTATE DE PRODUCĂTOR SAU DE REPREZENTANTUL AUTORIZAT AL ACESTUIA
   Producătorul sau reprezentantul său autorizat trebuie să prezinte următoarele informații și loturi de broaște și balamale:
   2.1.   desenele ușilor și ale broaștelor și balamalelor acestora la scară corespunzătoare și cu suficiente detalii;
   2.2.   o descriere tehnică a broaștelor și balamalelor;
   2.3.   un lot de cinci seturi de balamale pentru fiecare ușă. Dacă totuși se utilizează aceleași seturi pentru mai multe uși, este suficientă prezentarea unui lot de seturi. Seturile de balamale care se diferențiază doar prin faptul că sunt proiectate să se monteze pe partea stângă sau dreaptă nu sunt considerate diferite;
   2.4.   un set complet de cinci broaște, care includ organul de comandă, pentru fiecare ușă. Dacă totuși se utilizează aceleași broaște complete pentru mai multe uși, este suficientă prezentarea unui singur lot din aceste broaște. Broaștele care se disting doar datorită faptului că sunt proiectate să se monteze pe partea stângă sau dreaptă nu sunt considerate diferite.
   3.   DISPOZIȚII PRIVIND CONSTRUCȚIA
   3.1.   Broaștele
   3.1.1.   Sarcina longitudinală
   Ansamblul broască cu zăvor trebuie să suporte o sarcină longitudinală de 453 kgf (444 daN) în poziția de închidere intermediară și 1 134 kgf (1 111 daN) în poziția de închidere completă (figura 2).
   3.1.2.   Sarcina transversală
   Ansamblul încuietoare cu zăvor trebuie să suporte o sarcină transversală de 453 kgf (444 daN) în poziția de închidere intermediară și de 907 kgf (889 daN) în poziția de închidere completă (figura 3).
   3.1.3.   Rezistența la sarcina de inerție
   Broasca nu își schimbă poziția complet închisă la aplicarea unei sarcini de inerție de 30 g, longitudinale sau transversale, în ambele direcții, pe ansamblul încuietorii ce include organul de comandă.
   3.2.   Balamalele
   3.2.1.   Fiecare sistem de balamale trebuie să suporte întreaga încărcătură a portierei și să reziste la o sarcină longitudinală de 1 134 kgf (1111 daN) și la o sarcină transversală de 907 kgf (889 daN) în ambele direcții.
   4.   DISPOZIȚII PRIVIND ÎNCERCAREA REZISTENȚEI BROAȘTELOR ȘI BALAMALELOR PORTIERELOR.
   Se verifică îndeplinirea dispozițiilor de la punctele 3.1 și 3.2 după cum urmează:
   Instalarea, procedura și echipamentul pentru încercările sub sarcină statică
   4.1.1.   Instalarea
   4.1.1.1.   Balamalele
   4.1.1.1.1.   Încercările se realizează cu ajutorul pieselor rigide care reproduc condițiile geometrice de montare pe vehicul a unei uși închise complet.
   Pe acest echipament se aplică, la mijlocul distanței dintre balamale:

               4.1.1.1.2.1

               sarcina longitudinală specificată, perpendiculară pe axa pivoților balamalelor, situată într-un plan care trece prin această axă;

               4.1.1.1.2.2

               sarcina transversală specificată, perpendiculară pe planul definit de sarcina longitudinală și axa pivoților și situată într-un plan care trece prin această axă.

         4.1.1.1.3.   La fiecare încercare se utilizează un nou set de balamale.
   4.1.1.1.4.   Figura 1 prezintă o montare de probă.
   4.1.1.2.   Broaștele

               4.1.1.2.1.

               Încercările se realizează cu ajutorul pieselor rigide care reproduc montarea pe vehicul a celor două componente ale încuietorii: corpul încuietorii și urechea.

               4.1.1.2.2.

               Sarcina specificată se aplică pe echipamentul respectiv, astfel încât să nu solicite broasca. În plus, se aplică o sarcină transversală statică de 90,7 kgf (88,9 daN), astfel încât aceasta să aibă tendința să scoată broasca din urechea acesteia în direcția deschiderii ușii.

               4.1.1.2.3.

               Figurile 2 si 3 prezintă o montare de probă.

         4.1.2.   Metoda de încercare și echipamentul
   Echipamentul menționat la punctele 4.1.1.1 și 4.1.1.2 anterioare se montează pe un dinamometru cu o capacitate minimă de 1 500 kgf (1 470 daN). Sarcinile aplicate pe acesta se măresc treptat până la valorile prescrise la punctele 3.1 și 3.2, astfel încât viteza de distanțare a dispozitivelor de fixare să nu depășească 5 mm/min.
   4.2.   Metoda de determinare a rezistenței broaștelor la accelerare
   Rezistența la deschidere în ambele direcții sub o sarcină de inerție longitudinală și transversală de 30 g, aplicată în ambele cazuri pe butonul de deschidere în direcția în care este acționat, se determină dinamic si analitic (figura 4), fără a lua în considerare:

               4.2.1.1.

               Forțele de frecare.

               4.2.1.2.

               Componentele accelerației gravitaționale care au tendința să țină închizătorul închis.

         4.2.2.   Nu trebuie angrenate dispozitivele de zăvorâre a închizătorului, dacă există.
   4.3.   Metode de încercare echivalente
   4.3.1.   Se admit metode de încercare nedestructive echivalente, cu condiția ca rezultatele menționate la punctele 4.1.2 si 4.2 anterioare să poată fi obținute fie în întregime prin încercarea înlocuitoare, fie din calculele realizate folosind rezultatele încercării înlocuitoare. Dacă se utilizează o altă metodă decât cea descrisă la punctele 4.1.2 si 4.2 anterioare trebuie demonstrată echivalența acesteia.
   Sistemul de balamale al ușii – Dispozitivul de încercare a sarcinii statice (sarcină transversală)

   Broasca de portieră. Echipamentul de încercare sub sarcină statică (sarcină longitudinală)

   Broasca de portieră – Echipamentul de încercare sub sarcină statică (sarcină transversală)

   Rezistența la efectele inerției. Exemplu de calcul

   Pentru:
   un sistem de încuietoare de portieră supus la o decelerație de 30 g

               F

               =

               F1

               =

               W1 × 30 – sarcina medie pe arcul butonului = (0·016 kg × 30) – 0·454 kg = 0·036 kg

               F2

               =

               W2 × 30 = 0·023 kg × 30 = 0·68 kg

               F3

               =

               ΣMo

               =

               F1 × d1 + F2 × d2 – F3 × d3 = 0·036 kg × 31·5 mm + 0·68 kg × 10·67 mm – 0·184 kg × 4·83 mm = 7·51 mm/kg

               F5

               =

               F6

               =

               W4 × 30 = 0·042 × 30 = 1·265 kg

               ΣMp

               =

               sarcina pe arcul zăvorului (F5 d5 + F6 d6)
               = 45·62 mm/kg – (0·238 × 37·59 + 1·265 × 1·9)
               = 45·62 mm/kg – 11·36 mm/kg = 34·26 mm/kg


title: Directiva 92/22/CEE a Consiliului din 31 martie 1992 privind geamurile securizate și materialele pentru geamurile autovehiculelor și ale remorcilor acestora

text:
               07/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               123

         31992L0022

               L 129/11

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/22/CEE A CONSILIULUI

   din 31 martie 1992
   privind geamurile securizate și materialele pentru geamurile autovehiculelor și ale remorcilor acestora
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în colaborare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât este important să se adopte măsurile de realizare progresivă a pieței interne în cursul unei perioade care expiră la 31 decembrie 1992; întrucât piața internă necesită un spațiu fără frontiere interne în care este asigurată circulația liberă a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor;
   întrucât metoda de armonizare totală se impune în perspectiva realizării integrale a pieței interne;
   întrucât această metodă trebuie să fie utilizată cu ocazia revizuirii ansamblului de proceduri de omologare CEE, în temeiul Rezoluției Consiliului din 7 mai 1985 privind o nouă abordare în materie de armonizare tehnică și de standardizare;
   întrucât specificațiile privind geamurile securizate diferită de la un stat membru la altul; întrucât de aici rezultă necesitatea de a adopta specificații identice în toate statele membre, fie în completare, fie în locul reglementărilor lor actuale, în special pentru a permite punerea în aplicare, pentru fiecare tip de vehicul, a procedurii de omologare CEE care face obiectul Directivei 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitor la omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/403/CEE (5);
   întrucât o reglementare privind geamurile securizate necesită specificații referitoare nu atât la fabricarea lor cât, în aceeași măsură, instalarea acestora pe autovehicule;
   întrucât, printr-o procedură de omologare armonizată a geamurilor securizate, fiecare stat membru poate constata respectarea specificațiilor comune de fabricație și de testare și poate informa celelalte state membre cu privire la constatarea făcută prin trimiterea unei copii a certificatului de omologare stabilit pentru fiecare tip de geam securizat; întrucât, prin aplicarea unei mărci de omologare pe toate geamurile securizate conform cu tipul omologat, un control tehnic al acestor geamuri în celelalte state membre nu se mai justifică;
   întrucât, în ceea ce privește parbrizele, siguranța prezintă o importanță specială deoarece, mai mult decât alte geamuri, acestea sunt susceptibile de a fi supuse unor lovituri violente fie în cazul coliziunilor, fie în cazul șocurilor exterioare și pot fi, astfel, la originea unor grave accidente corporale; întrucât soluțiile care trebuie reținute, având ca scop apropierea legislațiilor statelor membre a căror diferențiere creează dificultăți în procesul de schimbare, trebuie să țină cont și de cerințele în ce privește siguranța circulației rutiere și de necesitatea ameliorării acesteia,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Fiecare stat membru omologhează orice tip de geam securizat inclus în domeniul de aplicare definit la punctul 1 din anexa I, dacă acesta este conform cu specificațiile privind construcția și testarea.
   (2)   Fiecare stat membru acordă omologarea oricărui tip de vehicul, dacă acesta este conform cu specificațiile de instalare prevăzute în anexa III.
   (3)   Statul membru care a inițiat procedura de omologare CEE ia măsurile necesare pentru a supraveghea, dacă acest lucru este necesar, conformitatea fabricării cu tipul omologat, la nevoie, în colaborare cu autoritățile competente ale celorlalte state membre.
   Articolul 2
   Orice cerere de omologare CEE se introduce de către producător sau mandatarul său pe lângă un stat membru. Acest stat membru atribuie producătorului sau mandatarului său o marcă de omologare CEE în conformitate cu specificațiile de la punctele 4.4 - 4.7 din anexa II pentru fiecare tip de geam securizat omologat în temeiul articolului 1.
   Statele membre iau toate hotărârile necesare pentru a împiedica utilizarea mărcilor care pot crea confuzii între tipurile de geamuri securizate al căror tip a fost omologat în temeiul articolului 1.
   Articolul 3
   Autoritățile competente din fiecare stat membru trimit autorităților competente din alte state membre, în termen de o lună, copia certificatelor de omologare stabilite pentru fiecare tip de geam securizat și, în ceea ce privește instalarea acestuia, pentru fiecare tip de vehicul pentru care ele acordă omologarea.
   Articolul 4
   Statele membre nu pot interzice introducerea pe piață și utilizarea geamurilor securizate din motive privind fabricarea lor, dacă acestea poartă marca de omologare CEE.
   Articolul 5
   (1)   Dacă statul membru care a inițiat procedura de omologare CEE constată că mai multe geamuri securizate care poartă aceeași marcă de omologare nu sunt conforme cu tipul omologat, acesta ia măsurile necesare astfel încât să fie asigurată conformitatea fabricației cu tipul omologat. Autoritățile competente ale acestui stat informează autoritățile din celelalte state membre cu privire la măsurile luate care pot ajunge, dacă este cazul, până la retragerea omologării CEE. Autoritățile menționate adoptă aceleași dispoziții dacă sunt informate de autoritățile competente din alt stat membru despre existența unei asemenea lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente din statele membre se informează reciproc, în termen de o lună, despre retragerea unei omologări CEE acordată, precum și despre motivele care justifică această măsură.
   (3)   Dacă statul membru care a inițiat procedura de omologare CEE contestă lipsa de conformitate despre care a fost informat, statele membre interesate depun eforturi de soluționare a diferendului. Se informează Comisia. Aceasta procedează, după caz, la consultări corespunzătoare pentru găsirea unei soluții.
   Articolul 6
   Se motivează cu precizie orice hotărâre luată în temeiul prevederilor adoptate prin punerea în aplicare a prezentei directive privind refuzul sau retragerea omologării pentru componente ori interzicerea desfacerii și utilizării pe piață. O astfel de hotărâre se notifică persoanei interesate prin indicarea căilor de atac puse la dispoziție prin legislația în vigoare în statele membre și a termenelor în care aceste acțiuni pot fi introduse.
   Articolul 7
   Statele membre nu pot refuza omologarea CEE sau omologarea națională a unui tip de vehicul, nici să refuze sau să interzică vânzarea, introducerea în circulație sau utilizarea vehiculelor, din motive privind geamurile securizate, dacă acestea poartă marca de omologare CEE și dacă sunt instalate conform specificațiilor din anexa III.
   Articolul 8
   Se înțelege prin vehicul, în sensul prezentei directive, orice autovehicul destinat să circule pe șosea, care are cel puțin patru roți și o viteză maximă prin construcție mai mare de 25 kilometri pe oră, precum și remorca acestuia, cu excepția vehiculelor care se deplasează pe șine, a tractoarelor sau a mașinilor agricole sau forestiere, precum și a utilajelor de șantier.
   Clasificarea internațională a acestor vehicule este cea care este consemnată în nota (B) din anexa I la Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 9
   Modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a specificațiilor din anexe se adoptă de către Comisie conform procedurii prevăzute la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre adoptă și publică, înainte de 1 iulie 1992, dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive. Ele informează imediat Comisia.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere în momentul publicării lor oficiale. Modalitățile acestei trimiteri se stabilesc de către statele membre.
   Aceste dispoziții se aplică de la 1 octombrie 1992.
   (2)   Statele membre transmit Comisiei textul dispozițiilor principale de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 31 martie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Vitor MARTINS

      (1)  JO C 95, 12.4.1990, p. 1.

      (2)  JO C 284, 12.11.1990, p. 80 și Decizia din 12.2.1992 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 225, 10.9.1990, p. 9.

      (4)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (5)  JO L 220, 8.8.1987, p. 44.
   LISTA DE ANEXE
   ANEXA I
   ANEXA II
   ANEXA II A
   ANEXA II B
   ANEXA II C
   ANEXA II D
   ANEXA II E
   ANEXA II F
   ANEXA II G
   ANEXA II H
   ANEXA II I
   ANEXA II J
   ANEXA II K
   ANEXA II L
   ANEXA II M
   ANEXA II N
   ANEXA II O
   ANEXA II P
   Apendicele 1
   Apendicele 2
   Apendicele 3
   Apendicele 4
   Apendicele 5
   Apendicele 6
   Apendicele 7
   ANEXA III
   Apendice
   ANEXA I
   DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
   A se vedea Directiva Comisiei 2001/92/CE, JO L 291, 8.11.2001, p. 24.
   ANEXA II
   GEAMURI – PREVEDERI PENTRU FABRICAȚIE ȘI TESTARE, CEREREA DE OMOLOGARE CEE, MARCAJE, OMOLOGAREA CEE, MODIFICAREA SAU EXTENSIA OMOLOGĂRII CEE, CONFORMITATEA PRODUCȚIEI ȘI SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   A se vedea Directiva Comisiei 2001/92/CE, JO L 291, 8.11.2001, p. 24.
   ANEXA III
   VEHICULE – PREVEDERI PENTRU INSTALAREA PE VEHICULE A PARBRIZELOR ȘI GEAMURILOR, ALTELE DECÂT PARBRIZELE
   1.   Parbrizele și geamurile - altele decât parbrizele, trebuie să fie instalate astfel încât, în pofida solicitărilor la care este supus vehiculul în condiții normale de circulație, acestea să rămână la locul lor și să continue să asigure vizibilitatea și siguranța ocupanților vehiculului.
   Pentru toate autovehiculele de categoria M și N, trebuie efectuate următoarele verificări:
   parbrizul trebuie să poarte marca de omologare CEE corespunzătoare, descrisă la punctul 4.4 din anexa II, urmată de unul dintre simbolurile complementare prevăzute la punctul 4.5.1 din anexa II;
   2.1.1.   parbrizul să fie omologat pentru tipul de vehicul pe care este instalat;
   2.1.2.   parbrizul să fie corect instalat față de punctul „R” al vehiculului. Această verificare poate fi făcută la alegerea conducătorului de vehicul, pe vehicul sau pe desene.
   2.2.   Geamurile laterale trebuie să poarte marca de omologare CEE corespunzătoare, descrisă la punctul 4.4 din anexa II. Geamurile laterale și luneta din spate, care asigură conducătorului câmpul de 180° de vizibilitate directă înainte, sau câmpul de vizibilitate indirectă prin intermediul retrovizoarelor interne și externe, corespunzătoare deciziilor Directivei 71/127/CEE, nu trebuie să poarte simbolul complementar prevăzut la punctul 4.5.2 din anexa II.
   2.3.   Geamul acoperișului culisant trebuie să poarte marca de omologare CEE descrisă la punctul 4.4 din anexa II. Acoperișurile culisante pot purta simbolul complementar prevăzut la punctul 4.5.2 din anexa II.
   2.4.   Trebuie să se verifice ca geamurile, altele decât cele prevăzute la punctele 2.1 până la 2.3 (care intră, de exemplu, în compoziția geamurilor de separare interioare) să poarte marca de omologare CEE descrisă la punctul 4.4 din anexa II, urmată, dacă este cazul, de simbolul complementar prevăzut la punctul 4.5.2 din anexa II.
   3.   Pentru toate vehiculele din categoria 0, trebuie să se verifice dacă geamurile poartă marca de omologare CEE descrisă la punctul 4.4 din anexa II, urmată, dacă este cazul, de simbolul complementar prevăzut la punctul 4.5.2 din anexa II.