title: Directiva 93/76/CEE a Consiliului din 13 septembrie 1993 de limitare a emisiilor de bioxid de carbon prin îmbunătățirea eficienței energetice (SAVE)

text:
Anunţ juridic important

|

31993L0076

Official Journal L 237 , 22/09/1993 P. 0028 - 0030 Finnish special edition: Chapter 12 Volume 2 P. 0168  Swedish special edition: Chapter 12 Volume 2 P. 0168  Ediţie specială în limba cehă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba estonă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba letonă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba malteză Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba polonă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 12 Volume 01 P. 163  - 165

		19930913Directiva 93/76/CEE a Consiliuluidin 13 septembrie 1993de limitare a emisiilor de bioxid de carbon prin îmbunătățirea eficienței energetice (SAVE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 130s și 235,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],întrucât, prin Rezoluția sa din 16 septembrie 1986 [4], Consiliul a stabilit noile obiective ale politicii energetice comunitare pentru 1995 și a preconizat convergența politicilor statelor membre;întrucât Consiliul de miniștri ai mediului și energiei a fost de acord, la întâlnirea din 29 octombrie 1990, că statele membre și Comunitatea, presupunând că alte țări importante își vor asuma angajamente similare și recunoscând obiectivele identificate de un anumit număr de state membre în vederea stabilizării sau reducerii emisiilor până la diferite date, sunt dispuse să ia măsuri în sensul atingerii unei stabilizări a emisiilor totale de bioxid de carbon până în anul 2000 la nivelul din 1990 în întreaga Comunitate; întrucât s-a convenit, de asemenea, ca statele membre care pornesc de la un consum energetic relativ scăzut și, prin urmare, de la un nivel mic de emisii măsurate pe cap de locuitor sau, în conformitate cu alte criterii corespunzătoare, să aibă dreptul, în privința bioxidului de carbon, la obiective și/sau strategii corespunzătoare nivelului lor de dezvoltare economică și socială, continuând să îmbunătățească eficiența energetică al activităților lor economice;întrucât, prin Decizia 91/565/CEE, Consiliul adoptă programul SAVE în scopul promovării eficienței energetice în Comunitate [5];întrucât articolul 130r din tratat prevede faptul că obiectivele de acțiune ale Comunității privind mediul trebuie să se îndrepte spre asigurarea unei utilizări prudente și raționale a resurselor naturale; întrucât, luând în considerare faptul că resursele naturale includ produse petroliere, gaze naturale și combustibili solizi, care sunt surse esențiale de energie, dar și principalele surse de emisii de bioxid de carbon;întrucât tratatul nu a prevăzut în altă parte autoritatea necesară pentru a legifera aspectele energetice ale programelor prevăzute în prezenta directivă, trebuie să se recurgă, de asemenea, la articolul 235 din tratat;întrucât sectoarele rezidențiale și terțiare absorb aproximativ 40 % din consumul final de energie din Comunitate și se dezvoltă în continuare, evoluție care nu va face decât să accentueze consumul lor energetic și, de asemenea, emisiile de bioxid de carbon;întrucât obiectivul prezentei directive este conservarea calității mediului și asigurarea unei utilizări prudente și raționale a resurselor naturale, probleme care nu sunt de competența exclusivă a Comunității;întrucât este necesar un efort colectiv al tuturor statelor membre, implicând măsuri la nivel comunitar, pentru limitarea emisiilor de bioxid de carbon și promovarea utilizării raționale a energiei;întrucât măsurile trebuie să fie determinate, în conformitate cu principiul subsidiarității, de către statele membre pe baza potențialelor îmbunătățiri în domeniile de randament energetic, de eficiență a costurilor, de fezabilitate tehnică și de impact asupra mediului;întrucât, furnizând informații obiective despre caracteristicile energetice ale clădirilor, certificarea energetică va contribui la creșterea transparenței pe piața imobiliară și la încurajarea investițiilor în economisirea energiei;întrucât facturarea pentru ocupanții clădirilor a încălzirii, a climatizării și a costurilor de apă caldă calculate, într-o proporție corespunzătoare, pe baza consumului real, va contribui la economisirea energiei în sectorul rezidențial; întrucât este de dorit ca ocupanții acestor clădiri să își poată regla consumul propriu de căldură, apă rece și caldă; întrucât recomandările și rezoluțiile adoptate de Consiliu privind facturarea costurilor de încălzire și apă caldă [6] au fost aplicate în doar două state membre; întrucât o proporție semnificativă a costurilor de încălzire, aer condiționat și apă caldă sunt încă facturate pe baza altor factori decât consumul energetic;întrucât sunt necesare noi modalități de sprijin financiar pentru promovarea investițiilor pentru economisirea energiei în sectorul public; întrucât, din această perspectivă, statele membre autorizează și exploatează în totalitate posibilitățile oferite de finanțarea de către terți;întrucât clădirile au un impact asupra consumului energetic pe termen lung; întrucât noile clădiri ar trebui prin urmare dotate cu izolație termică performantă adaptată condițiilor climatice locale; întrucât aceasta se aplică și clădirilor care aparțin autorităților publice atunci când acestea trebuie să dea un exemplu, având în vedere considerațiile energetice și de mediu;întrucât întreținerea periodică a cazanelor contribuie la menținerea reglării corecte în conformitate cu specificațiile produsului și, în acest sens, la asigurarea unor performanțe optime din punct de vedere energetic și de mediu;întrucât industria este în general dispusă la utilizarea mai eficientă a energiei pentru a-și realiza propriile obiective economice; întrucât auditurile energetice ar trebui promovate în special în întreprinderile cu consum mare de energie în scopul îmbunătățirii semnificative a eficienței energetice în acest sector;întrucât creșterea eficienței energetice în toate regiunile Comunității va întări coeziunea economică și socială în Comunitate, astfel cum prevede articolul 130a din tratat,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Scopul prezentei directive este realizarea de către statele membre a obiectivului de limitare a emisiilor de bioxid de carbon prin îmbunătățirea eficienței energetice, în special prin elaborarea și punerea în aplicare de programe în următoarele domenii:- certificarea energetică a clădirilor;- facturarea costurilor de încălzire, aer condiționat și apă caldă pe baza consumului real;- finanțarea din terțe surse a investițiilor vizând creșterea eficienței energetice în sectorul public;- izolarea termică a clădirilor noi;- inspecția regulată a cazanelor;- audituri energetice în întreprinderile cu consum mare de energie.Programele pot include acte cu putere de lege. norme și instrumente economice și administrative, informări, conștientizare și acorduri voluntare al căror impact poate fi evaluat în mod obiectiv.Articolul 2Statele membre elaborează și pun în aplicare programe pentru certificarea energetică a clădirilor. Certificarea energetică a clădirilor, care constă dintr-o descriere a caracteristicilor lor energetice, trebuie să ofere viitorilor utilizatori informații despre eficiența energetică a clădirii.Acolo unde este necesar, certificarea poate include și opțiuni pentru îmbunătățirea acestor caracteristici energetice.Articolul 3Statele membre elaborează și pun în aplicare programe pentru facturarea costurilor de încălzire, climatizare și apă caldă, în proporție corespunzătoare, pe baza consumului real. Aceste programe permit împărțirea costurilor acestor servicii între utilizatorii întregii clădiri sau a unei părți a acesteia pe baza cantității exacte de căldură, apă rece și caldă consumate de fiecare ocupant. Clădiri sau părțile de clădire avute în vedere sunt cele alimentate de o instalație colectivă de încălzire, climatizare sau apă caldă. Ocupanții acestor clădiri trebuie să își poată regla consumul propriu de căldură, apă rece și apă caldă.Articolul 4Statele membre elaborează și pun în aplicare programe pentru autorizarea finanțării din terțe surse a investițiilor vizând creșterea eficienței energetice în sectorul public.În sensul prezentei directive, "finanțare din terțe surse" reprezintă furnizarea globală de servicii de auditare, instalare, operare, întreținere și de finanțare a unei investiții vizând creșterea eficienței energetice, recuperarea costurilor acestor servicii depinzând, fie total, fie parțial, de nivelul de economisire a energiei.Articolul 5Statele membre elaborează și pun în aplicare programe, astfel încât clădirile noi să fie dotate cu o izolare termică eficientă, dintr-o perspectivă pe termen lung, pe baza standardelor stabilite de statele membre, luând în considerare condițiile sau zonele climatice și destinația clădirii.Articolul 6Statele membre elaborează și pun în aplicare programe pentru inspectarea periodică a instalațiilor de încălzire cu putere utilă nominală mai mare de 15 kW, în scopul îmbunătățirii condițiilor de funcționare din punctul de vedere al consumului energetic și al limitării emisiilor de bioxid de carbon.Articolul 7Statele membre elaborează și aplică programe în scopul promovării efectuării periodice de audituri energetice ale întreprinderilor industriale mari consumatoare de energie pentru îmbunătățirea eficienței lor energetice și limitarea emisiilor de bioxid de carbon și pot adopta dispoziții similare și pentru alte întreprinderi mari consumatoare de energie.Articolul 8Statele membre stabilesc domeniul de aplicare a programelor prevăzute la articolele 1–7, pe baza îmbunătățirilor potențiale în materie de eficiență energetică, eficiență a costurilor, fezabilitate tehnică și impact asupra mediului.Articolul 9Statele membre raportează Comisiei din doi în doi ani rezultatele măsurilor luate pentru punerea în aplicare a programelor prevăzute în prezenta directivă. Prin aceasta, ele informează Comisia despre ansamblul măsurilor adoptate. În plus, statele membre pun la dispoziția Comisiei, la cerere, justificarea conținutului programelor, luând în considerare articolul 8.În studierea rapoartelor statelor membre, Comisia este asistată de comitetul consultativ prevăzut în Decizia 91/565/CEE, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 6 din decizia menționată.Articolul 10(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege, normele administrative și/sau alte măsuri menționate la articolul 1, necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive cât mai curând posibil și până la 31 decembrie 1994. Statele membre trebuie să adopte toate dispozițiile necesare pentru realizarea obiectivelor prezentei directive.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri. Prin analogie aceasta se aplică și în cazul transpunerii programelor în altă formă.(2) Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern și/sau celelalte măsuri menționate la articolul 1, pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 11Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 13 septembrie 1993.Pentru ConsiliuPreședintelePh. Maystadt[1] JO C 179, 16.7.1992, p. 8.[2] JO C 176, 28.6.1993.[3] JO C 19, 25.1.1993, p. 134.[4] JO C 241, 25.9.1986, p. 1.[5] JO L 307, 8.11.1991, p. 34.[6] Recomandarea 76/493/CEE (JO L 140, 28.5.1976, p. 12).Recomandarea 77/712/CEE (JO L 295, 18.11.1977, p. 1).Rezoluția din 9.6.1980 (JO C 149, 18.6.1980, p. 3).Rezoluția din 15.1.1985 (JO C 20, 22.1.1985, p. 1).--------------------------------------------------


title: Directiva Comisiei din 14 decembrie 1984 de modificare a anexelor I și II la Directiva 66/401/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de plante furajere

text:
               03/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               10

         31985L0038

               L 016/41

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 14 decembrie 1984
   de modificare a anexelor I și II la Directiva 66/401/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de plante furajere
   (85/38/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 66/401/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 82/287/CEE (2), în special articolul 21a,
   întrucât, având în vedere evoluția cunoștințelor științifice și tehnice, trebuie aduse modificări anexelor I și II la Directiva 66/401/CEE din următoarele motivele;
   întrucât, după cum se știe, în cazul anumitor soiuri de firuță (Poa pratensis L.), puritatea soiului poate fi examinată mai ușor decât în cazul altor soiuri; întrucât, din acest motiv, pentru acest soi s-au stabilit deja niveluri specifice de toleranță în materie de puritate a soiului, în anexa II la directiva menționată anterior;
   întrucât standardele de puritate a soiului aplicabile pentru firuță și procedura de examinare a conformității cu aceste standarde trebuie să facă obiectul adaptărilor, care să permită eliminarea eventualelor discriminări între diversele soiuri, să furnizeze referințe utilizabile sistematic pentru inspecțiile în câmp și să țină seama de practicile actuale în materie de certificare;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru semințe și material săditor pentru agricultură, horticultură și silvicultură,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 66/401/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               În tabelul de la punctul 2, cuvintele „soiuri apomictice monoclonale de Poa spp.” se înlocuiesc cu „soiuri de Poa pratensis menționate în partea a doua din a treia teză de la punctul 4”.

               2.

               În a doua teză de la punctul 4, cuvintele „sau de varietăți apomictice monoclonale de Poa spp.” se înlocuiesc cu „sau de Poa pratensis”.

               3.

               „La punctul 4, se introduce următorul text după a doua teză: Pentru Poa pratensis, numărul plantelor de cultură care sunt recunoscute ca fiind evident neconforme cu soiul nu trebuie să depășească:

                           —

                           1 pe 20 m2 pentru producția de semințe de bază;

                           —

                           4 pe 10 m2 pentru producția de semințe certificate;

                     cu toate acestea, în cazul soiurilor care sunt clasificate oficial ca «soiuri apomictice monoclonale», conform procedurilor admise, pot fi considerate ca acceptabile cel mult șase plante la fiecare 10 m2, recunoscute ca fiind neconforme cu soiul, din punct de vedere al standardelor menționate anterior, din sectorul de producție a semințelor certificate. În sensul aplicării respectivei directive, conform procedurii menționate la articolul 21, un stat membru poate fi autorizat să evalueze respectarea standardelor de puritate a soiurilor pentru culturile de Poa pratensis care aparțin acestor soiuri, fără să se bazeze exclusiv pe rezultatele inspecției în câmp, efectuate în conformitate cu punctul 6 din anexa I, în cazul în care conformitatea cu standardele de puritate a soiului stabilite în anexa II sunt garantate clar prin testarea corespunzătoare a semințelor sau prin alte mijloace adecvate.”

               4.

               În ultima teză de la punctul 4, se elimină expresia „și soiuri apomictice monoclonale de Poa spp.”

         Articolul 2
   Anexa II la Directiva 66/401/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La prima liniuță din a doua teză punctul 1 secțiunea I, expresia „Poa spp., soiuri apomictice monoclonale” se înlocuiește cu „Poa pratensis, soiuri menționate în anexa I partea a doua din a treia teză de la punctul 4”.

               2.

               În prima teză de la punctul 1 secțiunea II, expresia „și varietăți apomictice monoclonale de Poa spp.” se înlocuiește cu „și varietăți de Poa pratensis menționate în partea a doua din a treia teză punctul 4 anexa I”.

         Articolul 3
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma dispozițiilor prezentei directive până la 1 ianuarie 1986. Statele membre informează de îndată Comisia și celelalte state membre cu privire la aceasta.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 14 decembrie 1984.

            Pentru Comisie

         Poul DALSAGER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 125, 11.7.1966, p. 2298/66.

      (2)  JO L 131, 13.5.1982, p. 24.


title: Directiva 2008/69/CE a Comisiei din 1 iulie 2008 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului privind includerea clofentezin, dicamba, difenoconazol, diflubenzuron, imazaquin, lenacil, oxadiazon, picloram și piriproxifen ca substanțe active (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               2.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 172/9

      DIRECTIVA 2008/69/CE A COMISIEI

   din 1 iulie 2008
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului privind includerea clofentezin, dicamba, difenoconazol, diflubenzuron, imazaquin, lenacil, oxadiazon, picloram și piriproxifen ca substanțe active
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele detaliate de punere în aplicare a etapei a treia a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE și stabilesc o listă cu substanțe active care urmează să fie evaluate cu privire la posibila lor includere în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă include substanțele active enumerate în anexa la prezenta directivă.

               (2)

               Prin Regulamentul (CE) nr. 1095/2007, un nou articol 11b a fost introdus în Regulamentul (CE) nr. 1490/2002 pentru a permite ca substanțele active pentru care există indicii clare din care rezultă că acestea nu ar avea niciun efect dăunător asupra sănătății oamenilor sau a animalelor, asupra apelor subterane sau orice efect negativ asupra mediului să fie incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE fără un aviz științific detaliat din partea Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA).

               (3)

               Comisia a examinat, în conformitate cu dispozițiile articolului 11a din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, efectele substanțelor active enumerate în anexa la prezenta directivă asupra sănătății oamenilor sau a animalelor, asupra apelor subterane și a mediului, pentru o serie de utilizări propuse de către autorii notificării, ajungând la concluzia că substanțele active în cauză satisfac cerințele articolului 11b din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002.

               (4)

               În conformitate cu dispozițiile articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, Comisia a înaintat Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, în vederea examinării, o serie de proiecte ale unor rapoarte de evaluare a substanțelor active enumerate în anexa la prezenta directivă. Aceste rapoarte au fost revizuite de către statele membre și de către Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la 14 martie 2008 sub forma unor rapoarte de evaluare ale Comisiei. În conformitate cu dispozițiile articolului 12a din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, Comisia solicită EFSA să-și exprime avizul privind proiectele rapoartelor de evaluare cel târziu până la 31 decembrie 2010.

               (5)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin substanțele active enumerate în anexa la prezenta directivă ar respecta în general cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și detaliate în raportul de evaluare al Comisiei. Substanțele active enumerate în anexa la prezenta directivă ar trebui, prin urmare, incluse în anexa I la directiva respectivă, pentru a se asigura că autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe active pot fi acordate, în toate statele membre, în conformitate cu prevederile directivei respective.

               (6)

               Înainte de includerea unei substanțe active în anexa I este necesar să se acorde un termen rezonabil pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din includere.

               (7)

               Fără a aduce atingere obligațiilor descrise în Directiva 91/414/CEE, ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de o perioadă de șase luni de la includerea substanțelor pentru a revizui autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin substanțele active enumerate în anexă, asigurându-se astfel îndeplinirea cerințelor prevăzute în Directiva 91/414/CEE, în special la articolul 13, precum și condițiile relevante din anexa I. După caz, statele membre ar trebui să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să se prevadă un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut în anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile unitare enunțate în Directiva 91/414/CEE.

               (8)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei (4) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Pentru a evita dificultăți suplimentare, este necesar să se clarifice obligațiile statelor membre, în special aceea de a verifica dacă titularul unei autorizații poate demonstra accesul la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva menționată. Totuși, această precizare nu impune obligații noi statelor membre sau titularilor de autorizații în raport cu directivele care au fost adoptate până în prezent pentru modificarea anexei I.

               (9)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui să fie modificată în consecință.

               (10)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică, cel târziu până la 30 iunie 2009, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică imediat Comisiei textul actelor respective, însoțit de un tabel de corespondență între actele respective și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 iulie 2009.
   Atunci când statele membre adoptă dispozițiile respective, acestea vor conține o trimitere la prezenta directivă sau vor fi însoțite de o astfel de trimitere cu ocazia publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   (1)   În conformitate cu Directiva 91/414/CEE, până la 30 iunie 2009, statele membre vor modifica sau retrage, după caz, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin substanțele active enumerate în anexă ca fiind substanțe active.
   Până la acea dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile din anexa I la directiva menționată referitoare la substanțele enumerate în anexă, cu excepția celor specificate în partea B a înregistrării corespunzătoare substanțelor active respective, precum și dacă titularii autorizației dețin sau au acces la dosare care îndeplinesc cerințele din anexa II la directiva menționată anterior, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din directiva menționată.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), în cazul fiecărui produs de protecție a plantelor autorizat care conține una dintre substanțele active enumerate în anexă, ca substanță activă unică sau ca una dintre mai multe substanțe active, toate menționate în anexa I la Directiva 91/414/CEE, până cel târziu la 31 decembrie 2008, statele membre reevaluează produsul în conformitate cu principiile unitare prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care satisface cerințele anexei III la directiva respectivă și luând în considerare partea B a înregistrării din anexa I la directiva respectivă în ceea ce privește substanțele active enumerate în anexă. Pe baza acestei evaluării, statele membre decid dacă produsul îndeplinește condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acelei decizii, statele membre:

               (a)

               în cazul produselor care conțin una dintre substanțele enumerate în anexă ca substanță activă unică, modifică sau retrag, după caz, autorizația până la 31 decembrie 2013; sau

               (b)

               în cazul unui produs care conține una dintre substanțele active enumerate în anexă ca una dintre mai multe substanțe active, modifică sau retrag, după caz, autorizația până la 31 decembrie 2013 sau până la data stabilită pentru o astfel de modificare sau retragere în directiva sau directivele care au adăugat substanța sau substanțele în cauză în anexa I la Directiva 91/414/CEE, oricare dintre acestea este mai recentă.

         Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 ianuarie 2009.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 2008.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2008/45/CE a Comisiei (JO L 94, 5.4.2008, p. 21).

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1044/2003 (JO L 151, 19.6.2003, p. 32).

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1095/2007 (JO L 246, 21.9.2007, p. 19).

      (4)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 416/2008 (JO L 125, 9.5.2008, p. 25).

      ANEXĂ
      Următoarea înregistrare se adaugă la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Data intrării în vigoare

                     Data expirării includerii

                     Dispoziții specifice

                     „177

                     Clofentezin
                     Nr. CAS 74115-24-5
                     Nr. CIPAC 418

                        3,6-bi(2-clorfenil)-1,2,4,5-tetrazină

                     ≥ 980 g/kg (materie uscată)

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca acaricid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a clofentezin, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     178

                     Dicamba
                     Nr. CAS 1918-00-9
                     Nr. CIPAC 85

                        acid 3,6-diclor-2-metoxibenzoic

                     ≥ 850 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca erbicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a dicamba, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     179

                     Difenoconazol
                     Nr. CAS 119446-68-3
                     Nr. CIPAC 687

                        3-clor-4-[(2RS,4RS;2RS,4SR)-4-metil-2-(1H-1,2,4-triazol-1-ilmetil)-1,3-dioxolan-2il]fenil 4- clorfenil eter

                     ≥ 940 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca fungicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a difenoconazol, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cursul acestei evaluări generale statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 protejării organismelor acvatice.

                           Condițiile de utilizare vor include măsuri de diminuare a riscului, după caz.

                     180

                     Diflubenzuron
                     Nr. CAS 35367-38-5
                     Nr. CIPAC 339

                        1-(4-clorfenil)-3-(2,6-difluorbenzoil)uree

                     ≥ 950 g/kg impurități: max. 0,03 g/kg 4-cloranilină

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot utiliza doar utilizările ca insecticid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a diflubenzuron, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cursul acestei evaluări generale statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 protejării organismelor acvatice;

                                 —

                                 protejării organismelor terestre;

                                 —

                                 protejării organismelor artropode nețintă, inclusiv a albinelor.

                           Condițiile de utilizare vor include măsuri de diminuare a riscului, după caz.

                     181

                     Imazaquin
                     Nr. CAS 81335-37-7
                     Nr. CIPAC 699

                        acid 2-[(RS)-4-izopropil-4-metil-5-oxo-2-imidazolin-2-il]chinolină-3-carboxilic

                     ≥ 960 g/kg (amestec racemic)

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca regulator de creștere.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a imazaquin, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     182

                     Lenacil
                     Nr. CAS 2164-08-1
                     Nr. CIPAC 163

                        3-ciclohexil-1,5,6,7-tetrahidrociclopentapirimidină-2,4(3H)-dionă

                     ≥ 975 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca erbicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a lenacil, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     183

                     Oxadiazon
                     Nr. CAS 19666-30-9
                     Nr. CIPAC 213

                        5-terț-butil-3-(2,4-dicloro-5-izopropoxifenil)-1,3,4-oxadiazol-2(3H)-onă

                     ≥ 940 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca erbicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a oxadiazon, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     184

                     Picloram
                     Nr. CAS 1918-02-1
                     Nr. CIPAC 174

                        acid 4-amino-3,5,6-triclorpiridină-2-carboxilic

                     ≥ 920 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca erbicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a picloram, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.

                     185

                     Piriproxifen
                     Nr. CAS 95737-68-1
                     Nr. CIPAC 715

                        4-fenoxifenil (RS)-2-(2-piridiloxi)propil eter

                     ≥ 970 g/kg

                     1 ianuarie 2009

                     31 decembrie 2018

                     PARTEA A
                     Se pot utiliza doar utilizările ca insecticid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare din anexa VI, se vor lua în considerare concluziile din raportul de evaluare a piriproxifen, în special apendicele I și II, în forma lor finalizată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cursul acestei evaluări generale statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 protejării organismelor artropode nețintă, inclusiv a albinelor.

                           Condițiile de utilizare vor include măsuri de diminuare a riscului, după caz.

         (1)  Mai multe detalii privind identitatea și specificațiile substanței active sunt oferite în raportul de evaluare.”


title: Directiva 2000/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 de modificare a Directivei 70/221/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora

text:
               13/Volumul 29

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               12
            32000L0008
               L 106/7

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2000/8/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 20 martie 2000de modificare a Directivei 70/221/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestoraPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 95 al acestuia,având în vedere propunerea Comisiei (1),având în vedere avizul Comitetului Economic și Social european (2),acționând în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 251 din tratat (3),întrucât:
               (1)

               Directiva 70/221/CEE a Consiliului din 20 martie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant lichid și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora (4) este una dintre directivele speciale în conformitate cu procedura de omologare prevăzută de Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (5); în consecință, prevederile și definițiile Directivei 70/156/CEE privind autovehiculele, sistemele, componentele și unitățile tehnice separate se aplică Directivei 70/221/CEE; este necesar ca articolul 1 din Directiva 70/221/CEE să fie adaptat definițiilor din Directiva 70/156/CEE.

               (2)

               Pentru a lua în considerare progresul tehnic, este recomandabil ca Directiva 70/221/CEE să fie adaptată la cerințele tehnice adoptate de Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite în Regulamentul nr. 34 privind omologarea vehiculelor în vederea prevenirii riscului de incendiu, în special la dispozițiile privind rezervoarele de carburant făcute din material plastic.

               (3)

               Vărsarea accidentală a carburantului (în special a motorinei) pe drum reprezintă un risc semnificativ pentru șoferii autovehiculelor cu două roți sau ai motociclurilor cu pedale.

               (4)

               Există un interes în creștere în carburanții gazoși pentru propulsia autovehiculelor, în special din motive de mediu; întrucât, prin urmare, în viitor, Directiva 70/221/CEE ar trebui să conțină și prevederi pentru rezervoarele de carburanți alții decât lichizi; în acest sens, titlul și sfera de aplicare a Directivei 70/221/CEE ar trebui modificate în consecință; specificațiile tehnice pentru rezervoarele de carburant gazos vor fi introduse prin modificări ulterioare la directiva menționată.

               (5)

               Mai mult, este din ce în ce mai obișnuit ca rezervoarele de carburant să fie înlocuite cu rezervoare de carburant mai mari sau să se instaleze rezervoarele de carburant suplimentare, neomologate; de aceea, cu prima ocazie, trebuie luate măsuri de omologare a rezervoarelor de carburant lichid și gazos în Comunitate, ca unități tehnice separate, pentru a menține un nivel înalt de siguranță în circulația autovehiculelor.

               (6)

               Modificările la dispozițiile privind rezervoarele de carburant trebuie adoptate de către Parlamentul European și de Consiliu; întrucât este de mare ajutor ca, în viitor, modificările necesare adaptării cerințelor tehnice din Directiva 70/221/CEE privind rezervoarele de carburant la progresul tehnic să fie adoptate în conformitate cu procedura stabilită în articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.

               (7)

               Modificările efectuate prin prezenta directivă sunt în special legate de rezervoarele de carburant din material plastic; prin urmare, nu este necesar să se anuleze omologările existente acordate conform Directivei 70/221/CEE (6) și să se împiedice vânzarea, înregistrarea și introducerea în circulație a noilor vehicule care au rezervoare de carburant lichid din metal astfel omologate.

               (8)

               Date fiind dimensiunea și impactul acțiunii propuse în sectorul în cauză, măsurile comunitare care fac obiectul prezentei directive sunt necesare, sau chiar indispensabile, pentru a atinge obiectivul fixat, și anume omologarea comunitară a autovehiculelor; acest lucru nu poate fi realizat în mod corespunzător individual de către statele membre,
            ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 70/221/CEE se modifică după cum urmează:
               1.

               Titlul se înlocuiește cu următorul text:
               „Directiva Consiliului din 20 martie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la rezervoarele de carburant și la dispozitivele de protecție spate ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora”.

               2.

               Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 1
               În sensul prezentei directive, «vehicul» înseamnă orice autovehicul și remorcile acestuia, astfel cum este definit în anexa II secțiunea A la Directiva 70/156/CEE.”

               3.

               Articolul 2 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Niciun stat membru nu poate să refuze acordarea omologării CE sau a celei naționale unui tip de vehicul din motive legate de rezervoarele sale de carburant, dacă vehiculul în cauză îndeplinește cerințele prevăzute în prezenta directivă cu privire la rezervoarele de carburant.”

               4.

               Articolul 2a alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Niciun stat membru nu poate să refuze sau să interzică vânzarea, înregistrarea, introducerea în circulație sau utilizarea unui vehicul din motive legate de rezervoarele sale de carburant, dacă vehiculul în cauză îndeplinește cerințele prevăzute în prezenta directivă cu privire la rezervoarele de carburant.”

               5.

               Articolul 3 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 3
               Orice modificări necesare pentru a adapta cerințele din anexe la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura stabilită în articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.”

               6.

               Lista de anexe și anexa I la Directiva 70/221/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
            Articolul 2(1)   Începând cu 3 mai 2001, statele membre acceptă respectarea cerințelor din Directiva 70/221/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă, în sensul articolelor 4 alineatul (1) și 7 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE.(2)   Începând cu 3 mai 2002, statele membre:
               —

               nu mai acordă omologarea CE în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE;

               —

               pot refuza omologarea națională de tip
            pentru un nou tip de vehicul, din motive legate de rezervoarele sale de carburant, dacă nu se conformează prevederilor din Directiva 70/221/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă.(3)   Începând cu 3 mai 2003, statele membre:
               —

               consideră certificatele de conformitate care însoțesc noile vehicule în conformitate cu prevederile din Directiva 70/156/CEE ca nemaifiind valabile în sensul articolului 7 alineatul (1) din directiva în cauză;

               —

               pot refuza sau interzice vânzarea, înregistrarea, introducerea în circulație a unor vehicule noi care nu sunt însoțite de un certificat de conformitate valabil în conformitate cu Directiva 70/156/CEE, cu excepția situației în care se invocă dispozițiile din articolul 8 alineatul (2) din respectiva directivă,
            din motive legate de rezervoarele sale de carburant, dacă nu se conformează cerințelor din Directiva 70/221/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă.(4)   Prezenta directivă nu anulează nici o omologare acordată anterior vehiculelor care au rezervoare de carburant lichid din metal și nu împiedică prelungirea omologărilor în cauză în condițiile prevăzute de directiva în conformitate cu care acestea au fost acordate.Articolul 3(1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 3 mai 2001 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.
      Adoptată la Bruxelles, 20 martie 2000.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. GAMA

      (1)  JO C 164, 29.5.1998, p. 16.
      (2)  JO C 407, 28.12.1998, p. 58.
      (3)  Avizul Parlamentului European din 10 februarie 1999 (JO C 150, 28.5.1999, p. 168), Poziția comună a Consiliului din 12 iulie 1999 (JO C 249, 1.9.1999, p. 25) și Decizia Parlamentului European din 27 octombrie 1999 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).
      (4)  JO L 76, 6.4.1970, p. 23, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/19/CE a Comisiei (JO L 125, 16.5.1997, p. 1).
      (5)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 11, 16.1.1999, p. 25).
      (6)  JO L 38, 11.2.1974, p. 2, Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 78/632/CEE (JO L 206, 29.7.1978, p. 26).ANEXĂMODIFICĂRI ALE LISTEI DE ANEXE ȘI ALE ANEXEI I LA DIRECTIVA 70/221/CEELista de anexeIndicația privind lista de anexe se înlocuiește cu următorul text:
      „Anexa 1:
      Apendicele 1:
      Apendicele 2:
      Apendicele 3:
      Apendicele 4:
   Anexa IAnexa I se înlocuiește cu următorul text:„
         ANEXA I
         REZERVOARE PENTRU CARBURANT LICHID
         1.   DOMENIUL DE APLICARE
         1.1.   Prezenta anexă se aplică vehiculelor la care se aplică Directiva 70/156/CEE.
         2.   DEFINIȚII
         În sensul prezentei anexe:

               2.1.
               «Tip de vehicul cu privire la rezervoarele de carburant» înseamnă vehicule care nu diferă în mod esențial în aspecte precum:2.1.1.structura, forma, dimensiunile și materialele (metal/plastic) rezervorului (rezervoarelor);2.1.2.la vehicule de categoria M1, poziția rezervorului (rezervoarelor) în vehicul în măsura în care are efect negativ asupra cerințelor de la punctul 5.10 din prezenta anexă.

               2.2.
               «Compartimentul ocupantului» înseamnă spațiul pentru găzduirea ocupantului, limitat de acoperiș, planșeu, pereți laterali, geam exterior, peretele etanș din față și peretele etanș din spate.

               2.3.
               «Masă neîncărcată» înseamnă masa vehiculului în stare de funcționare conform punctului 2.6 din anexa I la Directiva 70/156/CEE.

               2.4.
               «Rezervor» înseamnă rezervorul (rezervoarele) proiectat(e) să conțină carburant lichid, conform punctului 2.6, folosit în primul rând pentru propulsia vehiculului excluzând accesoriile acestuia [țeava de umplere (dacă este un element separat), capacul de umplere, bușonul, indicatorul de nivel, legăturile la motor sau pentru a compensa suprapresiunea internă etc.].

               2.5.
               «Capacitatea rezervorului» înseamnă capacitatea rezervorului specificată de constructor.

               2.6.
               «Carburant lichid» înseamnă un carburant care este lichid în condiții ambientale normale.
         3.   SOLICITAREA OMOLOGĂRII CE DE TIP
         3.1.   Solicitarea pentru omologarea unui tip de vehicul cu privire la rezervoarele sale de carburant în temeiul articolului 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE este depusă de către constructorul vehiculului.
         3.2.   Un model al fișei de informații este prezentat în apendicele 3.
         3.3.   Următoarele trebuie înaintate serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor de omologare:

                     3.3.1.

                     un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul care trebuie omologat sau piese din vehicul pe care serviciul tehnic le consideră necesare pentru încercările de omologare;

                     3.3.2.

                     în cazul unui vehicul echipat cu un rezervor confecționat din material plastic: șapte rezervoare suplimentare, cu accesoriile acestora;

                     3.3.3.

                     în cazul unui vehicul echipat cu un rezervor confecționat din alt material: două rezervoare suplimentare, cu accesoriile acestora.
                  4.   ACORDAREA OMOLOGĂRII CE
         4.1.   Dacă se îndeplinesc cerințele relevante, se acordă omologarea CE în temeiul articolului 4 alineatul (3) și, dacă se aplică, în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.
         4.2.   Un model al fișei de informații este prezentat în apendicele 3.
         4.3.   Se acordă un număr de omologare de tip în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE pentru fiecare tip de vehicul omologat. Același stat membru nu acordă același număr altui tip de vehicul.
         5.   SPECIFICAȚII
         5.1.   Rezervoarele trebuie construite astfel încât să fie rezistente la coroziune.
         5.2.   Rezervoarele trebuie să îndeplinească, dacă sunt echipate cu toate accesoriile atașate în mod normal, cerințele de încercare de scurgere efectuate conform punctului 6.1 la o presiune internă egală cu dublul suprapresiunii de lucru, dar în nici un caz nu mai mică de suprapresiunea de 0,3 bari.
         Rezervoarele pentru vehicule confecționate din material plastic se consideră că îndeplinesc această cerință dacă îndeplinesc cerințele de încercare prevăzute la punctul 6.3.2.
         5.3.   Orice suprapresiune sau suprapresiune de lucru trebuie compensată automat cu dispozitive adecvate (duze, supape de siguranță etc.).
         5.4.   Duzele trebuie proiectate astfel încât să împiedice orice risc de incendiu. În special, orice carburant care poate să se scurgă când rezervorul (rezervoarele) este (sunt) umplut (umplute) nu trebuie să cadă pe sistemul de evacuare. Carburantul trebuie canalizat spre pământ.
         5.5.   Rezervorul (rezervoarele) nu trebuie să fie situate în compartimentul ocupantului sau în alt compartiment integrat acestuia și nici să reprezinte o suprafață a acestuia (planșeu, perete, perete etanș).
         5.6.   Pentru a separa compartimentul ocupantului de rezervor (rezervoare) trebuie prevăzut un perete despărțitor. Peretele despărțitor poate conține deschideri (de exemplu pentru a găzdui cabluri), dacă sunt aranjate astfel încât carburantul să nu poată curge liber din rezervor (rezervoare) în compartimentul ocupantului sau în alt compartiment integrat acestuia în condiții normale de utilizare.
         5.7.   Fiecare rezervor trebuie bine fixat și amplasat astfel încât să se asigure că orice cantitate de carburant care se scurge din rezervor sau din accesoriile acestuia se va curge în pământ și nu în compartimentul ocupantului în condiții normale de utilizare.
         5.8.   Gaura de umplere nu trebuie situată în compartimentul ocupantului, în compartimentul de bagaje sau în compartimentul motorului.
         Carburantul nu trebuie să scape prin bușonul rezervorului sau prin dispozitive pentru compensarea suprapresiunii în timpul cursului previzibil al funcționării vehiculului. În cazul răsturnării vehiculului, poate fi tolerată o picurare, dacă nu depășește 30 g/min.; această cerință trebuie verificată în timpul încercării prevăzute la punctul 6.2.
         Bușonul rezervorului trebuie fixat la țeava de umplere; garnitura trebuie să rămână fixă, bușonul trebuie să fie bine fixat la garnitura și la țeava de umplere, când este închis.
         5.9.1.1.   Cerințele de la punctul 5.9.1 se consideră îndeplinite dacă vehiculul îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 5.1.3 din anexa I la Directiva 70/220/CEE (2), sub rezerva prevederii că exemplele menționate la a treia liniuță de la punctul respectiv nu se aplică la vehiculele de alte categorii decât M1 și N1.
         5.10.   Rezervoarele trebuie instalate astfel încât să fie protejate de efectele unui impact în fața sau în spatele vehiculului; nu trebuie să existe piese proeminente, muchii ascuțite etc. lângă rezervor.
         5.11.   Rezervorul de carburant și ștuțul de umplere trebuie proiectate și instalate în vehicule astfel încât să se evite acumularea de sarcini de electricitate statică pe toată suprafața. Dacă este nevoie, ele se descarcă pe structura metalică a șasiului sau pe orice masă metalică majoră cu ajutorul unui bun conducător.
         5.12.   Mai mult, rezervoarele confecționate din material plastic trebuie încercate și conform procedurii specifice prevăzute la punctul 6.3.
         6.   ÎNCERCĂRI
         6.1.   Încercarea hidraulică
         Rezervorul trebuie supus unui încercări hidraulice de presiune internă care trebuie efectuat pe o unitate separată, cu toate accesoriile. Rezervorul trebuie umplut complet cu un lichid neinflamabil (de exemplu, apă). După ce se întrerupe orice comunicare cu exteriorul, presiunea trebuie crescută gradat, prin țeava de legătură prin care se alimentează carburantul la motor, la o presiune internă relativă egală cu dublul presiunii de lucru folosite, dar în nici un caz inferioare unei suprapresiuni de 0,3 bari, care trebuie menținută timp de un minut. În acest timp, membrana rezervorului nu trebuie să crape sau să prezinte scurgeri; cu toate acestea, aceasta poate fi deformată permanent.
         6.2.   Încercarea prin răsturnare
         6.2.1.   Rezervorul și accesoriile lui trebuie montate pe un dispozitiv de fixare pentru încercări într-o manieră corespunzătoare instalării pe vehiculul pentru care este destinat rezervorul; aceasta se aplică și sistemelor de compensare a suprapresiunii interne.
         6.2.2.   Dispozitivul de fixare pentru încercări se rotește în jurul unei axe paralele cu axa longitudinală a vehiculului.
         6.2.3.   Încercarea se efectuează cu un rezervor umplut la 90 % din capacitate, iar 30 % din capacitate cu lichid neinflamabil cu o densitate și vâscozitate apropiate de cele ale carburantului utilizat în mod normal (se poate accepta și apă).
         6.2.4.   Rezervorul trebuie răsturnat din poziția instalată la 90o spre dreapta. Rezervorul trebuie să fie menținut în poziție cel puțin cinci minute.
         Apoi, rezervorul trebuie răsturnat la 90o spre aceeași direcție. Rezervorul trebuie să fie menținut în poziție, acum complet răsturnat, cel puțin încă cinci minute.
         Rezervorul trebuie rotit în poziția inițială. Lichidul de încercare care nu a curs înapoi din sistemul de aerisire în rezervor trebuie scurs și reumplut, la nevoie.
         Rezervorul trebuie rotit 90o în direcție opusă și trebuie să fie menținut în poziție cel puțin cinci minute.
         Rezervorul trebuie rotit încă 90o în aceeași direcție. Această poziție complet inversă trebuie menținută cel puțin cinci minute. Apoi, rezervorul trebuie rotit înapoi în poziția normală.
         6.3.   Încercări suplimentare pentru rezervorul (rezervoarele) din material plastic al (ale) vehiculelor
         6.3.1.   Rezistența la șoc
         6.3.1.1.   Rezervorul trebuie umplut la capacitate cu un amestec de apă-glicol sau alt lichid cu punct de îngheț scăzut, care nu schimbă proprietățile materialului rezervorului și care poate fi apoi supus încercării de perforare.
         6.3.1.2.   În timpul acestei încercări, temperatura rezervorului trebuie să fie de 233 K ± 2 K (-40 °C ± 2 °C).
         6.3.1.3.   Pentru această încercare se folosește un ciocan-pendul. Corpul cu care se lovește trebuie să fie din oțel și să aibă forma unei piramide cu fețe de triunghiuri echilaterale și o bază pătrată, vârful și muchiile fiind rotunjite la o rază de 3 mm. Centrul de șoc al pendulului trebuie să coincidă cu centrul de gravitate al piramidei; distanța sa de la axa de rotație a pendulului trebuie să fie de un metru. Masa totală a pendulului trebuie să fie de 15 kg. Energia pendulului în momentul șocului nu trebuie să fie mai mică de 30 Nm și cât se poate de aproape de această valoare.
         6.3.1.4.   Încercările trebuie efectuate în punctele rezervorului considerate cele mai vulnerabile la lovituri frontale sau din spate. Punctele considerate cele mai vulnerabile sunt cele mai expuse sau cele mai slabe ținând cont de forma rezervorului sau de modul de instalare pe vehicul. Punctele selectate de laboratoare trebuie indicate în raportul de încercare.
         6.3.1.5.   În timpul încercării, rezervorul trebuie menținut fix cu îmbinări pe ambele părți sau opuse celei de lovire. Nu trebuie să apară scurgeri după încercare.
         6.3.1.6.   La alegerea constructorului, toate încercările de rezistență la șoc pot fi efectuate pe un rezervor sau fiecare se poate efectua pe rezervoare diferite.
         6.3.2.   Rezistența mecanică
         Rezervorul trebuie încercat în condițiile prevăzute la punctul 6.1 pentru scurgeri sau rigiditatea formei. Rezervorul și toate accesoriile trebuie montate pe un cadru de încercare astfel încât să corespundă manierei de instalare pe vehiculul pentru care este destinat rezervorul. Ca fluid de încercare se folosește apă la 326 K (53 °C), iar rezervorul trebuie umplut la întreaga capacitate. Rezervorul trebuie supus unei presiuni interne relative egale cu dublul presiunii de lucru folosite și în nici un caz sub 0,3 bari la o temperatură de 326 K ± 2 K (53 °C ± 2 °C), care trebuie menținută timp de cinci ore. În timpul încercării, membrana rezervorului nu trebuie să crape sau să prezinte scurgeri; cu toate acestea, aceasta poate fi deformată permanent.
         6.3.3.   Permeabilitatea carburantului
         6.3.3.1.   Carburantul folosit pentru încercarea de permeabilitate trebuie să fie sau carburantul de referință specificat în anexa VIII la Directiva 70/220/CEE sau un carburant premium din comerț. Dacă rezervorul este proiectat numai pentru instalare pe vehicule cu motor cu aprindere prin comprimare, rezervorul trebuie umplut cu motorină.
         6.3.3.2.   Înaintea încercării, rezervorul trebuie umplut la 50 % din capacitate cu carburantul de încercare și trebuie depozitat, fără a fi sigilat, la temperatură ambientală de 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C) până când pierderea de greutate pe unitatea de timp devine constantă.
         6.3.3.3.   Apoi, rezervorul trebuie golit și reumplut la 50 % din capacitate cu carburantul de încercare, după care se închide ermetic și se depozitează la temperatură ambientală de 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C). Presiunea trebuie reglată când conținutul rezervorului a ajuns la temperatura de încercare. Pierderea de greutate datorată difuziei în timpul încercării se determină în cursul perioadei ulterioare de încercare de opt săptămâni. Pierderea medie maxim autorizată de carburant este de 20 g la 24 de ore de timp de încercare.
         6.3.3.4.   Dacă pierderea datorată difuziei este mai mare decât valoarea indicată la punctul 6.3.3.3, încercarea descrisă anterior trebuie efectuată din nou, pe același rezervor, pentru a determina pierderea prin difuziune la 296 K ± 2 K (23 °C ± 2 °C), dar în aceleași condiții. Pierderea astfel măsurată nu trebuie să fie mai mare de 10 g la 24 de ore.
         6.3.4.   Rezistența la carburant
         După încercarea menționată la punctul 6.3.3, rezervorul trebuie cu toate acestea să îndeplinească cerințele prevăzute la punctele 6.3.1. și 6.3.2.
         6.3.5.   Rezistența la foc
         Rezervorul trebuie supus următoarelor încercări:
         6.3.5.1.   Rezervorul fixat pe vehicul se expune flăcării timp de două minute. Nu trebuie să apară scurgeri de carburant lichid din rezervor.
         Trebuie să se efectueze trei încercări pe rezervoare diferite umplute cu carburant, astfel:
         6.3.5.2.1.   dacă rezervorul este proiectat pentru instalare pe vehicule prevăzute fie cu motor cu aprindere prin scânteie, fie cu motor cu aprindere prin comprimare, trebuie să se efectueze trei încercări cu rezervoare umplute cu benzină premium;
         6.3.5.2.2.   dacă rezervorul este proiectat pentru instalare pe vehicule prevăzute cu motor cu aprindere prin comprimare, trebuie să se efectueze trei încercări cu rezervoare umplute cu motorină;
         6.3.5.2.3.   pentru fiecare încercare, rezervorul trebuie instalat într-un cadru de încercare care să simuleze condițiile reale de instalare cât se poate de fidel. Metoda de fixare a rezervorului în cadru trebuie să corespundă specificațiilor relevante pentru vehicul. Trebuie luate în considerare piesele vehiculului care protejează rezervorul și accesoriile împotriva expunerii la flacără sau care afectează cursul flăcării în orice direcție, precum și componentele specificate instalate pe rezervor și fișele. Toate deschiderile trebuie închise în timpul încercării, dar sistemele de aerisire trebuie să rămână funcționale. Imediat înainte de încercare, rezervorul trebuie umplut cu carburantul menționat la 50 % din capacitate.
         6.3.5.3.   Flacăra la care se expune rezervorul trebuie să fie obținută prin arderea într-un recipient a unui carburant comercial pentru motoare cu aprindere prin scânteie (denumit în continuare «carburant»). Cantitatea de carburant turnat în recipient trebuie să fie suficientă pentru a permite flăcării să ardă tot timpul încercării în condiții de ardere liberă.
         6.3.5.4.   Dimensiunile recipientului trebuie alese astfel încât pereții rezervorului de carburant să fie expuși la flacără. Recipientul trebuie să depășească proiecția orizontală a rezervorului cu cel puțin 20 cm, dar nu mai mult de 50 cm. Pereții laterali ai recipientului nu trebuie să depășească cu mai mult de 8 cm nivelul carburantului la începutul încercării.
         6.3.5.5.   Recipientul umplut cu carburant trebuie pus sub rezervor, astfel încât distanța dintre nivelul carburantului din recipient și fundul rezervorului să corespundă înălțimii proiectate a rezervorului peste suprafața drumului la masă neîncărcată (vezi punctul 2.3). Fie recipientul, fie cadrul de fixare, fie ambele trebuie să se poată mișca liber.
         6.3.5.6.   În timpul fazei C a încercării, recipientul trebuie acoperită cu un ecran la 3 cm ± 1 cm peste nivelul carburantului. Ecranul trebuie să fie din material refractar conform apendicelui 2. Nu trebuie să existe nici o distanță între cărămizi și trebuie să fie sprijinite peste recipientul cu carburant astfel încât să nu se obstrucționeze găurile din cărămizi. Lungimea și lățimea cadrului trebuie să fie cu 2-4 cm mai mică decât dimensiunile interioare ale recipientului astfel încât să existe o distanță de 1-2 cm între cadru și peretele recipientului pentru a permite ventilarea.
         6.3.5.7.   Atunci când încercarea se efectuează în aer liber, trebuie asigurată suficientă protecție împotriva vântului, iar viteza vântului la nivelul recipientului nu trebuie să fie mai mare de 2,5 km/h. Înainte de încercare, ecranul trebuie încălzit la 308 K ± 5 K (35 °C ± 5 °C). Cărămizile refractare pot fi umezite pentru a garanta condiții de încercare identice la fiecare încercare succesivă.
         Încercarea trebuie să cuprindă patru faze (a se vedea apendicele 1).
         6.3.5.8.1.   Faza A: Preîncălzirea (figura 1)
         Carburantul din recipient trebuie aprins la o distanță de cel puțin 3 m de rezervorul încercat. După 60 de secunde de preîncălzire, recipientul se așază sub rezervor.
         6.3.5.8.2.   Faza B: Expunerea directă la flacără (figura 2)
         Timp de 60 de secunde, rezervorul trebuie expus la flacără de la un carburant care arde liber.
         6.3.5.8.3.   Faza C: Expunerea indirectă la flacără (figura 2)
         Imediat ce faza B este încheiată, se așază ecranul între recipientul care arde și rezervor. Rezervorul trebuie expus la această flacără redusă încă 60 de secunde.
         6.3.5.8.4.   Faza D: Sfârșitul încercării (figura 4)
         Recipientul care arde acoperit cu ecranul trebuie mutat înapoi în poziția originală (faza A). Dacă, la sfârșitul încercării rezervorul arde, focul trebuie stins imediat.
         6.3.5.9.   Rezultatele încercării se consideră satisfăcătoare dacă nu se scurge carburantul lichid din rezervor.
         6.3.6.   Rezistența la temperatură ridicată
         6.3.6.1.   Cadrul folosit la încercare trebuie să se potrivească cu maniera de instalare a rezervorului pe vehicul, inclusiv modul de funcționare a ventilului de aerisire.
         6.3.6.2.   Rezervorul umplut la 50 % din capacitate cu apă la 293 K (20 °C) trebuie supus o oră unei temperaturi ambientale de 368 K ± 2 K (95 °C ± 2 °C).
         6.3.6.3.   Rezultatele încercării se consideră satisfăcătoare dacă, după încercare, rezervorul nu are scurgeri sau deformări semnificative.
         6.3.7.   Marcaje pe rezervorul de carburant
         6.3.7.1.   Numele de comerț sau marca trebuie aplicate pe rezervor; acestea trebuie să rămână lizibile și de neșters când rezervorul se instalează ulterior pe vehicul.
         7.   MODIFICĂRI ALE OMOLOGĂRII
         7.1.   În cazul modificărilor omologărilor acordate în temeiul prezentei directive, se aplică dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.
         8.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
         8.1.   Măsurile de asigurare a conformității producției se iau în conformitate cu dispozițiile prevăzute în articolul 10 din Directiva 70/156/CEE.

         Apendicele 1
         ÎNCERCAREA DE REZISTENȚĂ LA FOC

         Apendicele 2
         DIMENSIUNI ȘI DATE TEHNICE ALE CĂRĂMIZILOR REFRACTARE

         Apendicele 3

         Apendicele 4

      ”
      (1)  În conformitate cu definițiile din anexa II punctul A la Directiva 70/156/CEE.
      (2)  JO L 76, 6.4.1970, p. 1.