title: Directiva 2001/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 de modificare a Directivelor 78/660/CEE, 83/349/CEE și 86/635/CEE în ceea ce privește normele de evaluare aplicabile conturilor anuale și conturilor consolidate ale anumitor forme de societăți comerciale, precum și ale băncilor și ale altor instituții financiare

text:
               17/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               245

         32001L0065

               L 283/28

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/65/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 27 septembrie 2001
   de modificare a Directivelor 78/660/CEE, 83/349/CEE și 86/635/CEE în ceea ce privește normele de evaluare aplicabile conturilor anuale și conturilor consolidate ale anumitor forme de societăți comerciale, precum și ale băncilor și ale altor instituții financiare
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 44 alineatul (2) litera (g),
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Articolul 32 din a Patra Directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (4) dispune ca posturile incluse în conturile anuale să fie evaluate pe baza principiului prețului de achiziție sau al costului de producție.

               (2)

               Articolul 33 din Directiva 78/660/CEE permite statelor membre să autorizeze sau să impună societăților comerciale să reevalueze anumite elemente ale activului, să evalueze anumite elemente pe baza costurilor de înlocuire sau să aplice alte metode pentru evaluarea efectelor inflației asupra elementelor înscrise în conturile anuale.

               (3)

               Articolul 29 din a Șaptea Directivă 83/349/CEE a Consiliului din 13 iunie 1983 privind conturile consolidate (5) dispune evaluarea în conformitate cu articolele 31-42 și cu articolul 60 din Directiva 78/660/CEE a activelor și pasivelor înscrise în conturile consolidate.

               (4)

               Articolul 1 din Directiva 86/635/CEE a Consiliului din 8 decembrie 1986 privind conturile anuale și conturile consolidate ale băncilor și ale altor instituții financiare (6) dispune evaluarea în conformitate cu articolele 31-42 din Directiva 78/660/CEE a activelor și pasivelor, cu excepția cazurilor prevăzute în Directiva 86/635/CEE.

               (5)

               Conturile anuale și consolidate ale societăților de asigurări se întocmesc în conformitate cu Directiva 91/674/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1991 privind conturile anuale și conturile consolidate ale societăților de asigurări (7). Modificările la Directivele 78/660/CEE și 83/349/CEE nu vizează dispozițiile Directivei 91/674/CEE, dar Comisia poate prezenta propuneri similare de modificare a directivei în cauză după consultarea comitetului consultativ competent.

               (6)

               Caracterul dinamic al piețelor financiare internaționale a dus la utilizarea în prezent pe scară largă nu numai a instrumentelor financiare principale tradiționale, ca de exemplu acțiunile și obligațiunile, ci și a unor instrumente financiare derivate, cum ar fi contractele „future”, opțiunile negociabile, contractele la termen și operațiunile „swap”.

               (7)

               La nivel mondial, principalele organisme de standardizare contabilă se îndepărtează de modelul costului istoric pe baza căruia sunt evaluate în prezent aceste instrumente financiare, tinzând către o metodă de contabilitate la valoarea reală.

               (8)

               Comunicarea Comisiei intitulată „Armonizarea contabilă: o nouă strategie în materie de armonizare internațională” cere Uniunii Europene să facă eforturi pentru a menține consecvența între directivele comunitare privind contabilitatea și schimbările înregistrate de standardele internaționale de contabilitate, în special în cadrul Comitetului pentru standardele internaționale de contabilitate (CIAS).

               (9)

               Pentru a menține consecvența între standardele de contabilitate recunoscute la nivel internațional și Directivele 78/660/CEE, 83/349/CEE și 86/635/CEE, este necesar să se modifice directivele în cauză pentru a permite evaluarea anumitor active și pasive financiare la valoarea lor reală. Acest lucru va da posibilitatea societăților comerciale europene să-și raporteze situația financiară în conformitate cu noile evoluții internaționale.

               (10)

               Prezenta modificare la Directivele 78/660/CEE, 83/349/CEE și 86/635/CEE este în conformitate cu Comunicarea Comisiei adresată Parlamentului European și Consiliului, din 13 iunie 2000, privind strategia Uniunii Europene în materie de informare financiară, care preconizează utilizarea standardelor internaționale de contabilitate recunoscute pentru elaborarea situațiilor financiare consolidate ale societăților comerciale cotate la bursă. Scopul prezentei modificări este acela de a permite aplicarea standardelor internaționale de contabilitate pentru recunoașterea și determinarea instrumentelor financiare.

               (11)

               Pentru ca informațiile financiare de pe întreg teritoriul Comunității să poată fi comparabile, este necesar ca statele membre să introducă un sistem de contabilitate la valoarea reală pentru anumite instrumente financiare. Statele membre trebuie să autorizeze adoptarea respectivului sistem de către toate societățile comerciale sau orice categorii de societăți comerciale care intră sub incidența Directivelor 78/660/CEE, 83/349/CEE și 86/635/CEE cu privire atât la conturile anuale cât și la cele consolidate, sau numai cu privire la conturile consolidate. În plus, trebuie să se permită statelor membre să solicite adoptarea sistemului în cauză de către toate societățile comerciale sau orice categorii de societăți comerciale cu privire atât la conturile anuale cât și la cele consolidate, sau numai cu privire la conturile consolidate.

               (12)

               Contabilitatea la valoarea reală trebuie să se aplice numai în cazul acelor elemente care întrunesc un consens internațional deplin privind oportunitatea folosirii contabilității la valoarea reală. În prezent, opinia generală este că această contabilitate la valoarea reală nu trebuie aplicată tuturor activelor și pasivelor, de exemplu nu trebuie aplicată celor care țin de portofoliul bancar (banking book).

               (13)

               Anexa la situația financiară trebuie să includă anumite informații privind instrumentele financiare din bilanț care au fost evaluate la valoarea reală. Raportul anual trebuie să indice obiectivele și politica societății în materie de gestionare a riscurilor asociate instrumentelor financiare pe care le utilizează.

               (14)

               Instrumentele financiare derivate pot avea un impact major asupra situației financiare a societăților comerciale. Raportarea instrumentelor financiare derivate și a valorii reale a acestora este recomandată chiar și în cazul în care respectiva societate nu folosește un sistem de contabilitate la valoarea reală. Pentru a limita obligațiile administrative care apasă asupra societăților mici, trebuie să se permită statelor membre să scutească societățile mici de obligația de publicitate.

               (15)

               Contabilitatea privind instrumentele financiare este un domeniu de informare financiară care evoluează extrem de rapid și care necesită o revizuire periodică efectuată de către Comisie pe baza experienței acumulate de statele membre în domeniul contabilității la valoarea reală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 78/660/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               se inserează următoarea secțiune:
               „SECȚIUNEA 7a
               Evaluarea la valoarea reală
               Articolul 42a
               (1)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 32 și sub rezerva condițiilor menționate la alineatele (2)-(4) din prezentul articol, statele membre permit sau solicită evaluarea instrumentelor financiare, inclusiv cele derivate, la valoarea reală, pentru toate societățile comerciale sau orice categorii de societăți comerciale.
               Această permisiune sau cerință poate fi limitată la conturile consolidate în înțelesul Directivei 83/349/CEE.
               (2)   În sensul prezentei directive, contractele pentru produse de bază care conferă oricăreia dintre părțile contractante dreptul de a se achita de obligații în numerar sau prin alte instrumente financiare se consideră a fi instrumente financiare derivate, cu excepția cazurilor în care:

                           (a)

                           au fost încheiate și continuă să îndeplinească cerințele estimate ale societății de achiziții, vânzări sau utilizare;

                           (b)

                           au fost inițial destinate unui astfel de scop și

                           (c)

                           urmează a fi duse la îndeplinire prin livrarea respectivului produs de bază.

                     (3)   Alineatul (1) se aplică numai elementelor de pasiv care sunt:

                           (a)

                           considerate parte a portofoliului de negociere sau

                           (b)

                           instrumente financiare derivate.

                     (4)   Evaluarea în conformitate cu alineatul (1) nu se aplică:

                           (a)

                           instrumentelor financiare nederivate ajunse la scadență;

                           (b)

                           împrumuturilor și creanțelor eliberate de societate, care nu sunt considerate parte a portofoliului de negociere și

                           (c)

                           participațiilor la filiale, întreprinderi asociate și întreprinderi mixte, instrumentelor de capital emise de societate, contractelor de contingentare într-o combinație de afaceri, precum și altor instrumente financiare posedând caracteristici speciale și care, în conformitate cu practica curentă, trebuie evaluate în mod diferit decât celelalte instrumente financiare.

                     (5)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 32, în ceea ce privește orice element de activ sau de pasiv care poate fi considerat a fi element de acoperire în baza unui sistem de contabilitate la valoarea reală de acoperire sau anumite componente ale acestor active și pasive, statele membre pot permite evaluarea la suma specifică cerută în baza respectivului sistem.
               Articolul 42b
               (1)   Valoarea reală menționată la articolul 42a se determină în raport cu:

                           (a)

                           valoarea de piață, pentru acele instrumente financiare pentru care poate fi ușor identificată o piață reprezentativă. Dacă nu se poate identifica o valoare de piață reprezentativă pentru un anumit instrument, ci numai pentru o componentă a respectivului instrument sau pentru un instrument similar, valoarea de piață poate fi derivată din cea a componentei sau a instrumentului similar sau

                           (b)

                           o valoare determinată cu ajutorul unor modele și tehnici de evaluare general acceptate, pentru acele instrumente pentru care nu se poate identifica cu ușurință o piață reprezentativă. Astfel de modele și tehnici de evaluare asigură o estimare rezonabilă a valorii de piață.

                     (2)   Acele instrumente financiare care nu pot fi măsurate în mod corespunzător cu ajutorul uneia dintre metodele menționate la alineatul (1) se măsoară în conformitate cu articolele 34-42.
               Articolul 42c
               (1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 31 alineatul (1) litera (c), dacă un instrument financiar este evaluat în conformitate cu articolul 42b, orice variație a valorii acestuia se introduce în contul de profit și pierderi. Cu toate acestea, o astfel de modificare se introduce direct în capitalul social, în rezervele la valoare reală, dacă:

                           (a)

                           instrumentul evaluat este unul de acoperire în cadrul unui sistem de contabilitate de acoperire care permite ca modificarea integrală sau parțială a valorii să nu fie înregistrată în contul de profit și pierderi sau

                           (b)

                           modificarea valorii este legată de diferența de raport de schimb înregistrată într-un instrument monetar care face parte din investiția netă a societății într-o altă entitate.

                     (2)   Statele membre pot permite sau impune ca o modificare a valorii unui activ financiar disponibil pentru vânzare și care nu este un instrument financiar derivat să fie inclusă direct în capitalul social, în rezervele la valoare reală.
               (3)   Rezervele la valoare reală se modifică atunci când sumele alocate nu mai sunt necesare în vederea punerii în aplicare a alineatelor (1) și (2).
               Articolul 42d
               În cazul în care se utilizează evaluarea la valoare reală a instrumentelor financiare, anexa la situația financiară indică:

                           (a)

                           principiile ipoteze ce stau la baza modelelor și tehnicilor de evaluare, dacă valorile reale au fost determinate în conformitate cu articolul 42b alineatul (1) litera (b);

                           (b)

                           pe categorie de instrumente financiare, valoarea reală, modificările de valoare incluse direct în contul de profit și pierderi, precum și modificările incluse în rezervele la valoare reală;

                           (c)

                           pentru fiecare categorie de instrumente financiare derivate, informații privind gradul și natura instrumentelor, în special principalele modalități și condiții care ar putea afecta suma, calendarul și gradul de certitudine a viitoarelor fluxuri de numerar; și

                           (d)

                           un tabel reflectând evoluția rezervelor la valoare reală în decursul anului fiscal.”;

               2.

               la articolul 43 alineatul (1):

                           (a)

                           la punctul 10, trimiterea la „articolele 31 și 34-42” se înlocuiește cu trimiterea la „articolele 31 și 34-42c”
                           și

                           (b)

                           se inserează următorul punct:

                                       „14.

                                       Dacă evaluarea la valoare reală a instrumentelor financiare nu a fost aplicată în conformitate cu secțiunea 7a:

                                                   (a)

                                                   pentru fiecare categorie de instrumente financiare derivate:

                                                               (i)

                                                               valoarea reală a instrumentelor, dacă această valoare poate fi determinată prin una din metodele prevăzute la articolul 42b alineatul (1);

                                                               (ii)

                                                               informații privind gradul și natura instrumentelor și

                                                   (b)

                                                   pentru activele financiare fixe care intră sub incidența articolului 42a, incluse la o sumă care depășește valoarea lor reală și fără a se fi recurs la opțiunea de a opera o modificare a valorii în conformitate cu articolul 35 alineatul (1) litera (c) punctul (aa):

                                                               (i)

                                                               valoarea contabilă și valoarea reală fie a activelor individuale, fie a grupurilor respective de active individuale;

                                                               (ii)

                                                               motivele pentru care nu a fost redusă valoarea contabilă, inclusiv natura elementelor care justifică opinia că valoarea contabilă va fi recuperată.”;

               3.

               textul articolului 44 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Statele membre pot autoriza societățile comerciale menționate la articolul 11 să redacteze o anexă prescurtată la situația financiară, care să nu conțină informațiile solicitate la articolul 43 alineatele (1), (5)-(12) și (14) litera (a). Cu toate acestea, anexa trebuie să cuprindă integral pentru toate elementele în cauză informațiile prevăzute la articolul 43 alineatele (1) și (6).”;

               4.

               la articolul 46 alineatul (2) se adaugă următoarea literă:

                           „(f)

                           în ceea ce privește modul în care societatea comercială a utilizat instrumentele financiare și dacă sunt relevante pentru evaluarea activului, pasivului, a situației financiare și a profitului sau pierderilor;

                                       —

                                       obiectivele și politicile societății în materie de management al riscurilor financiare, inclusiv politica de acoperire a fiecărei categorii principale de tranzacții preconizate pentru care se utilizează contabilitatea de acoperire și

                                       —

                                       gradul de expunere a societății la riscuri legate de prețuri, credite, lichidități și de fluxul de numerar.”;

               5.

               la articolul 59 alineatul (2) literele (a) și (b), trimiterile la „articolele 31-42” se înlocuiesc cu trimiteri la „secțiunea 7 sau 7a”;

               6.

               se inserează următorul articol:
               „Articolul 61a
               Până la 1 ianuarie 2007, Comisia revizuiește dispozițiile articolelor 42a-42d, articolului 43 alineatele (1), (10) și (14), articolului 44 alineatul (1), articolului 46 alineatul (2) litera (f) și articolului 59 alineatul (2) literele (a) și (b), luând în considerare experiența acumulată în aplicarea dispozițiilor privind contabilitatea la valoarea reală și evoluțiile internaționale în domeniul contabilității și, dacă este cazul, prezintă o propunere Parlamentului European și Consiliului în vederea modificării articolelor menționate anterior.”

         Articolul 2
   Directiva 83/349/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               textul articolului 29 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Elementele de activ și de pasiv incluse în conturile consolidate se evaluează în conformitate cu metode uniforme și în conformitate cu secțiunile 7 și 7a și cu articolul 60 din Directiva 78/660/CEE.”;

               2.

               la articolul 34:

                           (a)

                           la punctul 10, trimiterea la „articolele 31 și 34-42” se înlocuiește cu trimiterea la „articolele 31 și 34-42c”
                           și

                           (b)

                           se inserează următoarele puncte:

                                       „14.

                                       Dacă evaluarea la valoare reală a instrumentelor financiare a fost aplicată în conformitate cu secțiunea 7a din Directiva 78/660/CEE:

                                                   (a)

                                                   principalele ipoteze care stau la baza modelelor și tehnicilor de evaluare, dacă valorile reale au fost determinate în conformitate cu articolul 42b alineatul (1) litera (b) din directiva în cauză;

                                                   (b)

                                                   pe categorie de instrumente financiare, valoarea reală, modificările de valoare incluse direct în contul de profit și pierderi, precum și, în conformitate cu articolul 42c din directiva în cauză, modificările incluse în rezervele la valoare reală;

                                                   (c)

                                                   pentru fiecare categorie de instrumente financiare derivate, informații privind gradul și natura instrumentelor, inclusiv condițiile importante care ar putea afecta suma, calendarul și gradul de certitudine a viitoarelor fluxuri de numerar și

                                                   (d)

                                                   un tabel reflectând evoluția rezervelor la valoare reală în decursul exercițiului financiar.

                                       15.

                                       Dacă evaluarea la valoare reală a instrumentelor financiare nu a fost aplicată în conformitate cu secțiunea 7a din Directiva 78/660/CEE:

                                                   (a)

                                                   pentru fiecare categorie de instrumente derivate:

                                                               (i)

                                                               valoarea reală a instrumentelor, dacă această valoare poate fi determinată prin una din metodele prevăzute la articolul 42b alineatul (1) din directiva în cauză;

                                                               (ii)

                                                               informații privind gradul și natura instrumentelor și

                                                   (b)

                                                   pentru activele financiare fixe precizate la articolul 42a din directiva în cauză, incluse la o sumă care depășește valoarea lor reală și fără a se fi recurs la opțiunea de a opera o modificare a valorii în conformitate cu articolul 35 alineatul (1) litera (c) punctul (aa) din directiva în cauză:

                                                               (i)

                                                               valoarea contabilă și valoarea reală fie a activelor individuale, fie a grupurilor de active corespunzătoare;

                                                               (ii)

                                                               motivele pentru care nu a fost redusă valoarea contabilă, inclusiv natura dovezilor care justifică opinia că valoarea contabilă va fi recuperată.”;

               3.

               la articolul 36 alineatul (2) se adaugă următoarea literă:

                           „(e)

                           în ceea ce privește modul în care societățile comerciale au utilizat instrumentele financiare și dacă sunt relevante pentru evaluarea activelor, pasivelor, situației financiare și a veniturilor și cheltuielilor,

                                       —

                                       obiectivele și politicile societăților comerciale în materie de management al riscurilor financiare, inclusiv politica de acoperire a fiecărei categorii principale de tranzacții preconizate pentru care se utilizează contabilitatea de acoperire și

                                       —

                                       gradul de expunere la riscuri legate de prețuri, credite, lichidități și de fluxul de numerar.”;

               4.

               se inserează următorul articol:
               „Articolul 50a
               Până la 1 ianuarie 2007, Comisia revizuiește dispozițiile din articolul 29 alineatul (1), articolul 34 alineatele (10), (14) și (15) și articolul 36 alineatul (2) litera (e) luând în considerare experiența acumulată în aplicarea dispozițiilor privind contabilitatea la valoarea reală și evoluțiile internaționale în domeniul contabilității și, dacă este cazul, prezintă o propunere Parlamentului European și Consiliului în vederea modificării articolelor menționate anterior.”

         Articolul 3
   Textul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 86/635/CEE se înlocuiește cu următorul text:

      „(1)   Articolele 2, 3, 4 alineatele (1), (3)-(5), articolele 6, 7, 13, 14, 15 alineatele (3) și (4), articolele 16-21, 29-35, 37-41, 42 prima teză, articolele 42a-42d, articolul 45 alineatul (1), articolul 46 alineatele (1) și (2), articolele 48-50, articolul 50a, articolul 51 alineatul (1), articolele 56-59, articolul 61 și articolul 61a din Directiva 78/660/CEE se aplică instituțiilor menționate la articolul 2 din prezenta directivă, cu excepția cazurilor contrare prevăzute în prezenta directivă. Cu toate acestea, articolul 35 alineatul (3), articolele 36, 37 și articolul 39 alineatele (1)-(4) din prezenta directivă nu se aplică cu privire la elementele de activ și de pasiv evaluate în conformitate cu secțiunea 7a din Directiva 78/660/CEE.”

   Articolul 4
   (1)   Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 1 ianuarie 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de realizare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 septembrie 2001.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. PICQUÉ

      (1)  JO C 311, 31.10.2000, p. 1.

      (2)  JO C 268, 19.9.2000, p. 1.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 15 mai 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 30 mai 2001.

      (4)  JO L 222, 14.8.1978, p. 11. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 1999/60/CE (JO L 162, 26.6.1999, p. 65).

      (5)  JO L 193, 18.7.1983, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 1994.

      (6)  JO L 372, 31.12.1986, p. 1.

      (7)  JO L 374, 31.12.1991, p. 7.


title: Directiva 2014/88/UE a Comisiei din 9 iulie 2014 de modificare a Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la indicatorii de siguranță comuni și la metodele comune de calcul al costurilor accidentelor  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               10.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 201/9

         DIRECTIVA 2014/88/UE A COMISIEI
   din 9 iulie 2014
   de modificare a Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la indicatorii de siguranță comuni și la metodele comune de calcul al costurilor accidentelor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară) (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2004/49/CE, informațiile privind indicatorii de siguranță comuni (ISC) trebuie să fie colectate de către statele membre pentru a facilita evaluarea care să determine dacă obiectivele de siguranță comune (OSC) au fost realizate și pentru a permite monitorizarea dezvoltării generale a siguranței feroviare. În conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din directivă, OSC ar trebui să definească nivelurile de siguranță exprimate în criterii de acceptare a riscului pentru riscurile sociale. Obiectivul principal al ISC-urilor ar trebui să fie acela de a măsura performanța în domeniul siguranței și de a facilita evaluarea impactului economic al OSC. Prin urmare, este necesară trecerea de la indicatorii referitori la costurile legate de accidente și suportate de căile ferate la indicatorii legați de impactul economic al accidentelor asupra societății.

               (2)

               Atribuirea unei valori bănești performanței ameliorate în materie de siguranță ar trebui privită în contextul resurselor bugetare limitate ale acțiunilor de politică publică. În consecință, ar trebui acordată prioritate inițiativelor care să garanteze o alocare eficientă a resurselor.

               (3)

               Articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 881/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (2) împuternicește Agenția Europeană a Căilor Ferate (agenția) să creeze o rețea cu autoritățile de siguranță (astfel cum sunt definite la articolul 3 din Directiva 2004/49/CE) și cu organismele naționale responsabile cu investigațiile, pentru a defini conținutul ISC enumerate în anexa I la Directiva 2004/49/CE. Agenția a emis recomandarea sa cu privire la revizuirea anexei I în data de 10 decembrie 2013 (ERA-REC- 08-2013).

               (4)

               Prin urmare, anexa I la Directiva 2004/49/CE ar trebui modificată în consecință.

               (5)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Directiva 2004/49/CE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 2004/49/CE se înlocuiește cu textul anexei la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iulie 2015 cel târziu. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele actelor respective.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (3)   Republica Cipru și Republica Malta nu au obligația de a transpune și aplica prezenta directivă atât timp cât pe teritoriul lor nu există un sistem feroviar.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2014.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 164, 30.4.2004, p. 44.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 881/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind înființarea unei Agenții Europene a Căilor Ferate (Regulamentul privind agenția) (JO L 164, 30.4.2004, p. 1).

      ANEXĂ
      „
            ANEXA I
            Indicatori de siguranță comuni
            Indicatorii de siguranță comuni (ISC) se raportează anual de către autoritățile de siguranță definite la articolul 3 litera (g).
            Indicatorii referitori la activitățile prevăzute la articolul 2 alineatul (2) literele (a) și (b) trebuie luați în considerare separat, dacă sunt prezentați.
            Dacă sunt descoperite noi fapte sau erori după prezentarea raportului, indicatorii pentru un anumit an sunt modificați sau corectați de autoritatea de siguranță cu prima ocazie convenabilă și cel târziu în următorul raport anual.
            Definițiile comune ale ISC și metodele comune de calcul al impactului economic al accidentelor figurează în apendice.
            1.   Indicatori referitori la accidente

                        1.1.

                        Număr total și relativ (pe kilometru-tren) de accidente grave și o defalcare pe următoarele tipuri de accidente:

                                    —

                                    coliziune de tren cu vehicul feroviar;

                                    —

                                    coliziune de tren cu obstacole aflate în spațiul gabaritului de liberă trecere;

                                    —

                                    deraiere de tren;

                                    —

                                    accident la trecere la nivel, inclusiv accident la trecere la nivel în care sunt implicați pietoni, și o defalcare a celor cinci tipuri de treceri la nivel, astfel cum sunt definite la punctul 6.2;

                                    —

                                    accidentare de persoane care implică material rulant în mișcare, cu excepția sinuciderilor și a tentativelor de sinucidere;

                                    —

                                    incendii ale materialului rulant;

                                    —

                                    altele.

                              Fiecare accident grav este raportat la tipul de accident primar, chiar dacă consecințele accidentului secundar sunt mai grave (de exemplu, un incendiu în urma unei deraieri).

                        1.2.

                        Număr total și relativ (pe kilometru-tren) de persoane grav rănite și ucise pe tip de accident, împărțit în următoarele categorii:

                                    —

                                    călători [de asemenea, în raport cu numărul total de kilometri-călători și de tren-kilometri (călători)];

                                    —

                                    angajat sau contractant;

                                    —

                                    utilizator al trecerii la nivel;

                                    —

                                    intrus;

                                    —

                                    alte persoane de pe un peron;

                                    —

                                    alte persoane care nu sunt de pe un peron.

                  2.   Indicatori referitori la mărfuri periculoase

            Număr total și relativ (pe kilometru-tren) de accidente care implică transportul de mărfuri periculoase pe calea ferată, împărțit în următoarele categorii:

                        —

                        accident care implică cel puțin un vehicul feroviar transportând mărfuri periculoase, astfel cum este definit în apendice;

                        —

                        numărul accidentelor de acest fel în care se eliberează substanțe periculoase.

                  3.   Indicatori referitori la sinucideri

            Număr total și relativ (pe kilometru-tren) de sinucideri și de tentative de sinucideri.
            4.   Indicatori referitori la elementele precursoare ale accidentelor

            Număr total și relativ (pe kilometru-tren) de elemente precursoare ale accidentelor și o defalcare pe următoarele tipuri de elemente precursoare:

                        —

                        șine rupte;

                        —

                        deformare și aliniere defectuoasă ale șinelor;

                        —

                        defecțiuni de semnalizare rezultând într-o stare periculoasă a semnalului;

                        —

                        depășire a unui semnal de pericol, atunci când se depășește un punct de pericol;

                        —

                        depășire a unui semnal de pericol fără a se depăși un punct de pericol;

                        —

                        ruptură de roată la materialul rulant în serviciu;

                        —

                        ruptură de osie la materialul rulant în serviciu.

                  Toate elementele precursoare trebuie raportate, atât cele care conduc la accidente, cât și cele care nu conduc la accidente. (Un element precursor care rezultă într-un accident grav trebuie să fie, de asemenea, raportat în conformitate cu indicatorii referitori la elementele precursoare; un element precursor care nu rezultă într-un accident grav trebuie raportat doar în conformitate cu indicatorii referitori la elementele precursoare.)
            5.   Indicatori pentru calculul impactului economic al accidentelor

            Total în euro și relativ (pe kilometru-tren), pentru:

                        —

                        numărul deceselor și al vătămărilor grave multiplicat cu valoarea prevenirii unui deces sau a unei vătămări grave (Value of Preventing a Casualty — VPC);

                        —

                        costul pagubelor cauzate mediului înconjurător;

                        —

                        costul pagubelor materiale cauzate materialului rulant sau infrastructurii;

                        —

                        costul întârzierilor cauzate de accidente.

                  Autoritățile de siguranță raportează impactul economic al accidentelor grave.
            VPC înseamnă valoarea pe care societatea o atribuie prevenirii deceselor sau vătămărilor grave și nu reprezintă, ca atare, o referință pentru indemnizarea dintre părțile implicate în accidente.
            6.   Indicatori referitori la siguranța tehnică a infrastructurii și la implementarea acesteia

                        6.1.

                        Procentaj de linii dotate cu sisteme de protecție a trenurilor (TPS) în funcțiune și procentaj de kilometri-tren utilizând TPS la bord, unde aceste sisteme oferă:

                                    —

                                    avertizare;

                                    —

                                    avertizare și oprire automată;

                                    —

                                    avertizare și oprire automată și supravegherea discretă a vitezei;

                                    —

                                    avertizare și oprire automată și supravegherea continuă a vitezei.

                        6.2.

                        Număr de treceri la nivel (total, pe kilometru de linie și pe lungime desfășurată) pentru următoarele cinci tipuri:

                                    (a)

                                    trecere la nivel pasivă;

                                    (b)

                                    trecere la nivel activă:

                                                (i)

                                                manuală;

                                                (ii)

                                                automată cu sistem de avertizare a utilizatorilor;

                                                (ii)

                                                automată cu sistem de protecție a utilizatorilor;

                                                (iv)

                                                cu protecție pe partea căii ferate.

            Apendice
            Definiții comune ale ISC și metode de calcul al impactului economic al accidentelor
            1.   Indicatori referitori la accidente

            1.1.   «accident grav» înseamnă orice accident care implică cel puțin un vehicul feroviar în mișcare și care provoacă moartea sau rănirea gravă a cel puțin unei persoane ori pagube semnificative materialului rulant, șinelor, altor instalații sau mediului ori perturbări considerabile ale traficului, cu excepția accidentelor din ateliere, antrepozite și depouri;
            1.2.   «pagube importante cauzate materialului rulant, șinelor, altor instalații sau mediului» înseamnă daune echivalente cu cel puțin 150 000 EUR;
            1.3.   «perturbări importante ale traficului» înseamnă suspendarea serviciilor de transport feroviar pe o linie principală de cale ferată pentru cel puțin șase ore;
            1.4.   «tren» înseamnă unul sau mai multe vehicule feroviare remorcate de una sau mai multe locomotive sau automotoare ori un automotor care circulă singur, rulând sub un anumit număr sau cu o denumire specifică de la un punct fix inițial la un punct fix final, inclusiv o locomotivă ușoară, adică o locomotivă care circulă singură;
            1.5.   «coliziune de tren cu vehicul feroviar» înseamnă coliziunea frontală, din spate sau laterală între partea unui tren și partea altui tren sau vehicul feroviar sau material rulant pentru manevre;
            1.6.   «coliziune de tren cu obstacol aflat în spațiul gabaritului de liberă trecere» înseamnă o coliziune între o parte a unui tren și obiecte fixate sau aflate temporar pe sau în apropierea șinei (cu excepția trecerilor la nivel, dacă au fost pierdute de un vehicul sau utilizator care a traversat calea), inclusiv coliziunea cu liniile aeriene de contact;
            1.7.   «deraiere de tren» înseamnă orice situație în care cel puțin una dintre roțile trenului părăsește șinele;
            1.8.   «accident la o trecere la nivel» înseamnă orice accident la trecerile la nivel care implică cel puțin un vehicul feroviar și unul sau mai multe vehicule care utilizează trecerea, alți utilizatori ai trecerii precum pietonii sau obiecte aflate temporar pe calea ferată sau lângă aceasta, care au fost pierdute de un vehicul sau de un alt utilizator care a folosit trecerea;
            1.9.   «accidentare de persoane care implică material rulant în mișcare» înseamnă accidentări ale uneia sau mai multor persoane care sunt lovite de un vehicul feroviar sau de un obiect atașat la vehiculul respectiv, sau care s-a desprins din vehiculul respectiv; aceasta include persoanele care cad din vehicule feroviare, precum și persoanele care cad sau sunt lovite de obiecte detașate în timpul călătoriei la bordul vehiculelor;
            1.10.   «incendiu al materialului rulant» înseamnă un incendiu sau o explozie care are loc într-un vehicul feroviar (inclusiv încărcătura acestuia) atunci când acesta se deplasează între gara de plecare și destinație, inclusiv în timpul staționării în gara de plecare, la destinație sau în timpul opririlor intermediare, precum și în timpul operațiunilor de triaj;
            1.11.   «alte accidente» înseamnă orice accident, altul decât o coliziune de tren cu vehicul feroviar, coliziune de tren cu obstacol în spațiul gabaritului de liberă trecere, deraiere de tren, accident la trecere la nivel, accidentarea unei persoane care implică material rulant în mișcare sau incendiu al materialului rulant;
            1.12.   «călător» înseamnă orice persoană, cu excepția unui membru al personalului trenului, care efectuează o călătorie pe calea ferată, inclusiv un călător care încearcă să se îmbarce într-un tren în mișcare sau să coboare dintr-un tren în mișcare, doar pentru statisticile privind accidentele;
            1.13.   «angajat sau contractant» înseamnă orice persoană al cărei loc de muncă este legat de căile ferate și care este în exercițiul funcțiunii în momentul accidentului, inclusiv personalul contractanților, contractanții care desfășoară o activitate independentă, personalul trenului și persoanele care manipulează materialul rulant și instalațiile de infrastructură;
            1.14.   «utilizator al trecerii la nivel» înseamnă orice persoană care utilizează o trecere la nivel pentru a traversa linia de cale ferată cu orice mijloace de transport sau pe jos;
            1.15.   «intrus» înseamnă orice persoană prezentă în incinta instalațiilor feroviare în care prezența acesteia este interzisă, cu excepția unui utilizator al trecerii la nivel;
            1.16.   «altă persoană de pe peron» înseamnă orice persoană de pe un peron care nu este definită ca «călător», «angajat sau contractant», «utilizator al trecerii la nivel», «altă persoană care nu este pe peron» sau «intrus»;
            1.17.   «altă persoană care nu este pe peron» înseamnă orice persoană care nu este pe peron și care nu este definită ca «călător», «angajat sau contractant», «utilizator al trecerii la nivel», «altă persoană de pe peron» sau «intrus»;
            1.18.   «deces (persoană ucisă)» înseamnă orice persoană ucisă pe loc sau care decedează în cel mult 30 de zile în urma unui accident, cu excepția sinuciderilor;
            1.19.   «vătămare gravă (persoană grav rănită)» înseamnă orice persoană rănită care a fost spitalizată mai mult de 24 de ore în urma unui accident, cu excepția tentativelor de sinucidere.
            2.   Indicatori referitori la mărfuri periculoase

            2.1.   «accident care implică transportul de mărfuri periculoase» înseamnă orice accident sau incident supus raportării în conformitate cu RID (1)/ADR, secțiunea 1.8.5;
            2.2.   «mărfuri periculoase» înseamnă acele substanțe și articole al căror transport este interzis de RID sau este autorizat numai în condițiile prevăzute în RID.
            3.   Indicatori referitori la sinucideri

            3.1.   «sinucidere» înseamnă un act săvârșit în mod deliberat de o persoană pentru a-și produce vătămări ducând la deces, înregistrat și clasificat ca atare de autoritatea națională competentă;
            3.2.   «tentativă de sinucidere» înseamnă un act săvârșit în mod deliberat de o persoană pentru a-și produce vătămări grave.
            4.   Indicatori referitori la elementele precursoare ale accidentelor

            4.1.   «șină ruptă» înseamnă orice șină care este separată în două sau mai multe părți, sau orice șină din care s-a detașat o bucată de metal, creând pe suprafața de rulare un gol de mai mult de 50 mm în lungime și de 10 mm în profunzime;
            4.2.   «deformare sau aliniere defectuoasă a șinelor» înseamnă orice defecțiune legată de continuitatea și geometria șinei de cale ferată, care necesită scoaterea din funcțiune a șinei sau restricționarea imediată a vitezei permise;
            4.3.   «defecțiune de semnalizare rezultând într-o stare periculoasă a semnalului» înseamnă orice defecțiune tehnică a sistemului de semnalizare (a infrastructurii sau a materialului rulant), care conduce la informații de semnalizare mai puțin restrictive decât cele cerute;
            4.4.   «depășirea unui semnal de pericol atunci când se depășește un punct de pericol» înseamnă orice situație în care orice parte a unui tren trece dincolo de deplasarea autorizată și se deplasează dincolo de punctul de pericol;
            4.5.   «depășirea unui semnal de pericol fără a se depăși un punct de pericol» înseamnă orice situație în care orice parte a unui tren trece dincolo de deplasarea autorizată, dar nu se deplasează dincolo de punctul de pericol.
            Deplasarea neautorizată, astfel cum se menționează la punctele 4.4 și 4.5 de mai sus, înseamnă depășirea:

                        —

                        unui semnal luminos de cale sau a unui semafor semnalizând pericolul, cu ordinul de oprire, în cazul în care sistemul de protecție al trenului (TPS) nu este operațional;

                        —

                        limitei unei deplasări autorizate din motive de siguranță, prevăzute în cadrul unui TPS;

                        —

                        unui punct comunicat prin autorizare verbală sau scrisă, care figurează în regulamente;

                        —

                        panourilor de oprire (nu se includ opritoarele de linie fixe) sau a gesturilor manuale.

                  Nu se includ cazurile în care un vehicul fără nicio unitate de tracțiune atașată sau un tren fără personal depășește un semnal de pericol. Nu se includ nici cazurile în care, indiferent de motiv, semnalul de pericol nu este activat în timp util pentru a permite mecanicului să oprească trenul în fața semnalului.
            Autoritățile de siguranță pot prezenta rapoarte separate pentru cei patru indicatori de deplasare neautorizată menționați la liniuțele de la punctul de față și raportează cel puțin un indicator agregat care conține date cu privire la toți cei patru indicatori;
            4.6.   «ruptură de roată la materialul rulant în serviciu» înseamnă o ruptură care afectează roata și care creează un risc de accidentare (deraiere sau coliziune);
            4.7.   «ruptură de osie la materialul rulant în serviciu» înseamnă o ruptură care afectează osia și care creează un risc de accidentare (deraiere sau coliziune).
            5.   Metode comune pentru calculul impactului economic al accidentelor

            5.1.   Valoarea prevenirii unui deces sau a unei vătămări grave (VPC) se compune din:

                        1.

                        valoarea siguranței în sine: valorile disponibilității de a plăti (Willingness to Pay — WTP), bazate pe studii privind preferințele declarate, realizate în statele membre unde se aplică valorile respective;

                        2.

                        costuri economice directe și indirecte; valorile costurilor estimate în statul membru, care includ:

                                    —

                                    costuri medicale și de reabilitare;

                                    —

                                    cheltuieli de judecată, cheltuieli cu poliția, costurile anchetelor private privind accidentele, cheltuieli cu serviciile de urgență și costurile administrative ale asigurărilor;

                                    —

                                    pierderi de producție: valoarea pentru societate a bunurilor și a serviciilor care ar fi putut fi produse de persoana respectivă, dacă accidentul nu ar fi avut loc.

                  Pentru a calcula costurile legate de victime, decesele și vătămările grave sunt considerate separat (VPC diferit pentru decese și vătămări grave).
            5.2.   Principii comune de evaluare a valorii siguranței în sine și costurile economice directe/indirecte:
            În ceea ce privește valoarea siguranței în sine, evaluarea gradului de adecvare a estimărilor disponibile se bazează pe următoarele considerente:

                        —

                        estimările se referă la un sistem de evaluare a diminuării riscului de mortalitate din sectorul transportului și urmează o abordare WTP (Willingness to Pay) bazată pe metodele fondate pe preferințele declarate;

                        —

                        eșantionul respondenților utilizat pentru valori este reprezentativ pentru populația vizată. Eșantionul trebuie să reflecte, în special, vârsta, distribuția veniturilor, precum și alte caracteristici socioeconomice și demografice relevante ale populației;

                        —

                        metoda pentru obținerea valorilor WTP: ancheta trebuie astfel concepută, încât întrebările să fie clare și semnificative pentru respondenți.

                  Costurile economice directe și indirecte sunt evaluate pe baza costurilor reale suportate de societate.
            5.3.   Definiții
            5.3.1.   «costul pagubelor cauzate mediului înconjurător» înseamnă costurile care trebuie suportate de întreprinderile feroviare și de administratorii infrastructurii, evaluate pe baza experienței lor, pentru a readuce zona afectată la starea sa de dinaintea accidentului;
            5.3.2.   «costul pagubelor materiale la materialul rulant sau la infrastructură» înseamnă costul furnizării noului material rulant sau a noii infrastructuri, cu funcționalități și parametri tehnici identici cu cei care au fost complet deteriorați, și costul aferent aducerii materialului rulant sau a infrastructurii care pot fi reparate la starea anterioară accidentului, care urmează să fie estimat de întreprinderile feroviare și de administratorii infrastructurii pe baza experienței lor, inclusiv costurile legate de închirierea de material rulant, ca urmare a indisponibilității cauzate de vehiculele deteriorate;
            5.3.3.   «costul întârzierilor cauzate de accidente» înseamnă valoarea bănească a întârzierilor suferite de utilizatorii transportului feroviar (călători și clienți ai serviciilor de transport de marfă) ca urmare a accidentelor, calculată pa baza modelului următor:

               VT = valoarea bănească a timpului câștigat pe durata călătoriei

               Valoarea timpului pentru călătorul dintr-un tren (o oră)

            VTP = [VT a călătorilor care se deplasează în interes de serviciu] * [Procentul mediu de călători care se deplasează în interes de serviciu pe an] + [VT a călătorilor care nu se deplasează în interes de serviciu] * [Procentul mediu de călători care se nu deplasează în interes de serviciu pe an]
            VTP este măsurată în EUR pe călător pe oră;
            «călător care se deplasează în interes de serviciu» înseamnă un călător care călătorește în legătură cu activitățile sale profesionale, cu excepția navetei.

               Valoarea timpului pentru un tren de marfă (o oră)

            VTF = [VT a trenurilor de marfă] * [(tone-km)/(tren-km)]
            VTF este măsurată în EUR pe tonă de marfă pe oră.
            Cantitatea medie în tone de marfă transportată per tren într-un an = (tone-km)/(tren-km)

               CM = Costul unui minut de întârziere a trenului

               Tren de călători

            CMP = K1 * (VTP/60) * [(călători-km)/(tren-km)]
            Numărul mediu de călători per tren într-un an = (călători- km)/(tren-km)

               Tren de marfă

            CMF = K2 * (VTF/60)
            Factorii K1 și K2 sunt cuprinși între valoarea timpului și valoarea întârzierii, astfel cum sunt estimate de studiile privind preferințele declarate, pentru a ține cont de faptul că timpul pierdut ca urmare a întârzierilor este perceput în mod semnificativ mai negativ decât timpul normal al călătoriei.
            Costul întârzierii datorate unui accident = CMP * (minutele întârziate de trenurile de călători) + CMF * (minutele întârziate de trenurile de marfă)

               Domeniul de aplicare al modelului

            Costul întârzierilor se calculează pentru toate accidentele grave, după cum urmează:

                        —

                        întârzierile reale pe căile ferate pe care s-a produs accidentul măsurate la gara terminus;

                        —

                        întârzierile reale sau, dacă nu este posibil, întârzierile estimate pe celelalte căi afectate.

                  6.   Indicatori referitori la siguranța tehnică a infrastructurii și la implementarea acesteia

            6.1.   «sistem de protecție a trenurilor („TPS”)» înseamnă un sistem care ajută să se aplice respectarea semnalelor și a restricțiilor de viteză;
            6.2.   «sisteme de la bord» înseamnă sisteme care ajută mecanicul de locomotivă să respecte semnalizarea de cale și semnalizarea în cabină, ducând astfel la protejarea punctelor periculoase și la aplicarea unor limite de viteză. TPS la bord sunt descrise după cum urmează:

                        (a)

                        avertizare, care oferă avertizare automată mecanicului;

                        (b)

                        avertizare și oprire automată, care oferă avertizare automată mecanicului și oprire automată la trecerea pe lângă un semnal de pericol;

                        (c)

                        avertizare și oprire automată și supravegherea discretă a vitezei, care oferă protecția punctelor periculoase, unde «supravegherea discretă a vitezei» înseamnă supravegherea vitezei la anumite locații (zone cu restricție de viteză) în apropierea unui semnal;

                        (d)

                        avertizare și oprire automată și supravegherea continuă a vitezei, care oferă protecția punctelor periculoase și supravegherea continuă a limitelor de viteză ale șinei, unde «supravegherea continuă a vitezei» înseamnă indicarea și aplicarea continue a vitezei maxime prescrise permise la toate secțiunile de șină.

                  Tipul (d) este considerat un sistem de protecție automată a trenurilor (ATP — Automatic Train Protection);
            6.3.   «trecere la nivel» înseamnă orice intersecție la nivel între un drum sau un pasaj și o cale ferată, autorizată de administratorul de infrastructură și deschisă publicului sau utilizatorilor privați. Sunt excluse pasajele între peroanele din gări, precum și pasajele peste șine destinate utilizării exclusive de către angajați;
            6.4.   «drum» înseamnă, pentru statisticile privind accidentele feroviare, orice drum public sau privat, stradă sau autostradă, inclusiv căile pietonale adiacente și pistele pentru biciclete;
            6.5.   «pasaj» înseamnă orice rută, alta decât un drum, care servește la trecerea persoanelor, a animalelor, a vehiculelor sau a mașinilor;
            6.6.   «trecere la nivel pasivă» înseamnă o trecere la nivel fără vreun sistem de avertizare sau protecție activat atunci când trecerea nu poate fi folosită de utilizatori în condiții de siguranță;
            6.7.   «trecere la nivel activă» înseamnă o trecere la nivel ai cărei utilizatori sunt protejați sau avertizați de sosirea trenului prin activarea unor dispozitive atunci când trecerea nu poate fi folosită de aceștia în condiții de siguranță.

                        —

                        Protejarea prin utilizarea unor dispozitive fizice include:

                                    —

                                    bariere sau semibariere;

                                    —

                                    porți.

                        —

                        Avertizarea prin utilizarea unor echipamente fixe instalate la trecerea la nivel:

                                    —

                                    semnale vizuale: lumini;

                                    —

                                    semnale acustice: clopote, sirene, claxoane etc.

                  Trecerile la nivel active se clasifică în:

                        (a)

                        manuală: o trecere la nivel unde protecția utilizatorului sau sistemul de avertizare sunt activate manual de un angajat al companiei de căi ferate;

                        (b)

                        automată cu avertizarea utilizatorului: o trecere la nivel unde avertizarea utilizatorului este activată la apropierea trenului;

                        (c)

                        automată cu protecția utilizatorului: o trecere la nivel unde protecția utilizatorului este activată la apropierea trenului. Aceasta include o trecere la nivel cu un sistem care oferă atât protecția, cât și avertizarea utilizatorului;

                        (d)

                        «protecție pe partea căii ferate» înseamnă un semnal sau un alt sistem de protecție a trenului care îi permite acestuia să înainteze numai atunci când trecerea la nivel este protejată integral pe partea utilizatorilor trecerii la nivel și când nicio incursiune nu mai este permisă.

                  7.   Definițiile bazelor de etalonare

            7.1.   «tren-km» înseamnă unitatea de măsură care reprezintă deplasarea unui tren pe o distanță de un kilometru. Distanța utilizată este distanță parcursă efectiv, dacă este cunoscută, în caz contrar fiind utilizată distanța standard a rețelei între origine și destinație. Este luată în considerare numai distanța pe teritoriul național al țării declarante;
            7.2.   «călători-km» înseamnă unitatea de măsură reprezentând transportul unui călător pe calea ferată pe o distanță de un kilometru. Este luată în considerare numai distanța pe teritoriul național al țării declarante;
            7.3.   «km de linie» înseamnă lungimea măsurată în kilometri a rețelei feroviare a statelor membre, al cărui domeniu de aplicare este definit la articolul 2. Pentru căile feroviare cu mai multe fire este luată în considerare numai distanța între origine și destinație;
            7.4.   «lungimea desfășurată» înseamnă lungimea măsurată în kilometri a rețelei feroviare a statelor membre, al cărui domeniu de aplicare este definit la articolul 2. Este luat în calcul fiecare fir de cale al liniilor de cale ferată cu mai multe fire.
         ”

         (1)  RID, Regulamentul privind transportul internațional feroviar al mărfurilor periculoase, astfel cum a fost adoptat prin Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase (JO L 260, 30.9.2008, p. 13).