title: Directiva Consiliului din 22 decembrie 1986 de modificare a Directivei 75/439/CEE privind eliminarea uleiurilor uzate

text:
Anunţ juridic important

|

31987L0101

Official Journal L 042 , 12/02/1987 P. 0043 - 0047 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 7 P. 0197  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 7 P. 0197  Ediţie specială în limba cehă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba estonă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba letonă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba malteză Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba polonă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 15 Volume 01 P. 321  - 325

		19861222Directiva Consiliuluidin 22 decembrie 1986de modificare a Directivei 75/439/CEE privind eliminarea uleiurilor uzate(87/101/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 100 și 235,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Adunării [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],întrucât Directiva 75/439/CEE a Consiliului [4] prevede ca statele membre să ia măsurile necesare pentru a asigura colectarea și eliminarea uleiurilor uzate în condiții de siguranță și pentru a garanta că, în măsura în care este posibil, eliminarea uleiurilor uzate se efectuează prin reciclare (regenerare și/sau ardere în alte scopuri decât pentru distrugere);întrucât regenerarea este, în general, metoda cea mai rațională de reutilizare a uleiurilor uzate, având în vedere economiile de energie care pot fi realizate; întrucât, de aceea, ar trebui să se acorde prioritate prelucrării uleiurilor uzate prin regenerare atunci când condițiile de ordin tehnic, economic și organizatoric permit acest lucru;întrucât, în stadiul actual al legislației comunitare, statele membre pot interzice, în anumite condiții, arderea uleiurilor uzate pe teritoriul lor; întrucât prezenta directivă nu are rolul de a modifica acest stadiu al legislației;întrucât arderea uleiurilor uzate generează gaze uzate care conțin substanțe nocive pentru mediu atunci când se emit în concentrații care depășesc anumite limite; întrucât, de aceea, trebuie luate măsuri de stabilire a metodelor de ardere a uleiurilor uzate;întrucât este de dorit să se amelioreze eficiența colectării uleiurilor uzate și să se intensifice monitorizarea în acest domeniu;întrucât, având în vedere natura deosebit de periculoasă a compușilor PCB/PCT, este necesar să se consolideze legislația comunitară privind arderea sau regenerarea uleiurilor uzate contaminate cu aceste substanțe;întrucât statele membre ar trebui să aibă posibilitatea, respectând în același timp condițiile prevăzute în Tratat, de a adopta măsuri mai stricte în scopul protecției mediului,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 75/439/CEE se modifică după cum urmează:1. Articolele 1 – 6 se înlocuiesc cu următorul text:"Articolul 1În sensul prezentei directive:- "uleiuri uzate" înseamnă:orice uleiuri de lubrifiere sau industriale pe bază de extracte minerale care nu mai sunt corespunzătoare pentru utilizarea lor inițială și, în special, uleiuri uzate de motor și de cutie de viteze și, de asemenea, uleiuri minerale lubrifiante, uleiuri pentru turbine și uleiuri hidraulice;- "eliminare" înseamnă:prelucrarea sau distrugerea uleiurilor uzate, precum și depozitarea și descărcarea acestora la suprafață sau în sol;- "prelucrare" înseamnă:operațiunile care au drept scop să permită reutilizarea uleiurilor uzate, adică regenerarea și arderea;- "regenerare" înseamnă:orice proces prin care se pot produce uleiuri de bază prin rafinarea uleiurilor uzate, în special prin eliminarea contaminanților, a produșilor de oxidare și a aditivilor conținuți în astfel de uleiuri;- "ardere" înseamnă:utilizarea uleiurilor uzate drept combustibil, căldura produsă fiind recuperată în mod corespunzător;- "colectare" înseamnă:toate operațiunile prin care uleiurile uzate pot fi transferate de la deținători în întreprinderi care efectuează eliminarea acestor uleiuri.Articolul 2Fără a aduce atingere dispozițiilor Directivei 78/319/CEE [5], statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că uleiurile uzate se colectează și se elimină fără a provoca prejudicii evitabile asupra omului și a mediului.Articolul 3(1) În cazurile în care condițiile tehnice, economice și organizatorice permit acest lucru, statele membre iau măsurile necesare pentru a acorda prioritate prelucrării uleiurile uzate prin regenerare.(2) În cazurile în care uleiurile uzate nu se regenerează, din cauza condițiilor limitative menționate la alineatul (1), statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că orice activitate de ardere a uleiurilor uzate se desfășoară în condiții acceptabile din punctul de vedere al mediului, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive, cu condiția ca aceste activități de ardere să fie fezabile din punct de vedere economic și organizatoric.(3) În cazurile în care uleiurile uzate nu se regenerează și nici nu se ard, din cauza condițiilor limitative menționate la alineatele (1) și (2), statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura distrugerea acestora în condiții de siguranță sau depozitarea sau descărcarea lor în mod controlat.Articolul 4Statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura interzicerea:(a) oricărei deversări de uleiuri uzate în apele interioare de suprafață, în apele subterane, apele maritime teritoriale și în sistemele de drenaj;(b) oricărei depozitări și/sau deversări de uleiuri uzate nocive pentru sol și a oricărei deversări necontrolate de reziduuri rezultate de la prelucrarea uleiurilor uzate;(c) oricărei prelucrări de uleiuri uzate care provoacă o poluare a aerului care depășește nivelul stabilit prin dispozițiile existente.Articolul 5(1) În cazurile în care este necesar, pentru a îndeplini obiectivele prezentei directive și fără să aducă atingere dispozițiilor din articolul 2, statele membre desfășoară campanii de informare publică și promoționale pentru a se asigura că uleiurile uzate se depozitează în mod corespunzător și se colectează în cea mai mare măsură posibilă.(2) În cazurile în care obiectivele stabilite la articolele 2, 3 și 4 nu pot fi îndeplinite în alt mod, statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că una sau mai multe întreprinderi efectuează colectarea și/sau eliminarea uleiurilor uzate care le sunt puse la dispoziție de către cei care le dețin, după caz, în zona care le-a fost atribuită de către autoritățile competente.(3) Pentru a atinge obiectivele stabilite la articolele 2 și 4, statele membre pot decide să aloce uleiurile uzate pentru orice tip de prelucrare indicat la articolul 3. În acest scop, statele membre pot institui verificările corespunzătoare.(4) Pentru a asigura respectarea măsurilor luate în temeiul articolului 4, orice întreprindere care colectează uleiuri uzate trebuie să fie înregistrată și supravegheată corespunzător de către autoritățile naționale competente, cu posibilitatea includerii unui sistem de autorizații.Articolul 6(1) Pentru a respecta măsurile luate în temeiul articolului 4, orice întreprindere care elimină uleiuri uzate trebuie să obțină o autorizație. După caz, această autorizație se acordă după inspectarea instalațiilor.(2) Fără a aduce atingere cerințelor stabilite în dispozițiile naționale și comunitare în alt scop decât cel al prezentei directive, se poate acorda o autorizație întreprinderilor care regenerează uleiuri uzate sau utilizează uleiuri uzate drept combustibil numai în cazurile în care autoritatea competentă constată că s-au luat toate măsurile corespunzătoare de protecție a mediului și a sănătății, inclusiv utilizarea celei mai performante tehnologii disponibile, dacă costul acesteia nu este excesiv de ridicat.Articolul 7În cazurile în care uleiurile uzate se regenerează, statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că:(a) funcționarea instalației de regenerare nu provoacă efecte dăunătoare asupra mediului, care pot fi evitate.În acest scop, statele membre se asigură că riscurile asociate cantității de reziduuri de la regenerare și caracterului toxic și periculos al acestor reziduuri se reduc la minimum și că reziduurile se elimină în conformitate cu articolul 9 din Directiva 78/319/CEE;(b) uleiurile de bază rezultate din regenerare nu constituie deșeuri toxice și periculoase, conform definiției din articolul 1 litera (b) din Directiva 78/319/CEE, și că nu conțin policlorobifenil și policlororterfenil (PCB/PCT) în concentrații care depășesc limitele stabilite la articolul 10.Statele membre informează Comisia cu privire la aceste măsuri. Pe baza acestor informații, în termen de cinci ani de la data notificării prezentei directive, Comisia înaintează un raport Consiliului, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.Articolul 8(1) Fără a aduce atingere dispozițiilor din Directiva 84/360/CEE [6]și articolul 3 alineatul (1) din prezenta directivă, în cazurile în care uleiurile uzate se utilizează drept combustibil, statele membre iau măsurile necesare pentru a asigura că funcționarea instalației nu poluează aerul la un nivel semnificativ, în special prin emisii de substanțe dintre cele cuprinse în lista din anexă. În acest scop:(a) statele membre verifică și constată că, în cazul arderii uleiurilor în instalații cu o capacitate termică mai mare decât sau egală cu 3 MW pe baza puterii calorifice scăzute (PCS), se respectă valorile limită de emisie stabilite în anexă.Statele membre pot stabili în orice moment valori limită mai stricte decât cele indicate în anexă. De asemenea, statele membre pot stabili valori limită și pentru alte substanțe și alți parametri decât cei cuprinși în lista din anexă;(b) statele membre iau măsurile pe care le consideră necesare pentru a se asigura că arderea uleiurilor uzate în instalații cu o capacitate termică mai mică de 3 MW pe baza puterii calorifice scăzute (PCS) este controlată în mod corespunzător.Statele membre informează Comisia cu privire la aceste măsuri. Pe baza acestor informații, în termen de cinci ani de la data notificării prezentei directive, Comisia înaintează un raport Consiliului, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.(2) În continuare, statele membre se asigură că:(a) reziduurile rezultate din arderea uleiurilor uzate se elimină în conformitate cu articolul 9 din Directiva 78/319/CEE;(b) uleiurile uzate utilizate drept combustibil nu constituie deșeuri toxice și periculoase, astfel cum sunt definite la articolul 1 litera (b) din Directiva 78/319/CEE și nu conțin PCB/PCT în concentrații mai mari de 50 ppm;(3) Respectarea valorilor limită stabilite în anexă se poate asigura, ca alternativă, prin intermediul unui sistem adecvat de control al concentrațiilor de poluanți în uleiurile uzate sau în amestecurile de uleiuri uzate cu combustibili, destinate arderii, având în vedere caracteristicile tehnice ale instalației.În cazul instalațiilor în care emisiile de substanțe enumerate în anexă pot rezulta, în plus, și din produsele de ardere, statele membre se asigură, printr-un sistem de control stabilit, că proporția din aceste substanțe care rezultă din arderea uleiurilor uzate nu depășește valorile limită stabilite în anexă.2. Articolul 7 devine articolul 9.3. Articolele 8 și 9 se elimină.4. Se inserează un nou articol 10, după cum urmează:"Articolul 10(1) În timpul stocării și al colectării, cei care dețin uleiurile și cei care le colectează nu trebuie să amestece uleiurile uzate cu PCB-uri și PCT-uri în sensul Directivei 76/403/CEE [7] sau cu deșeuri toxice și periculoase în sensul Directivei 78/319/CEE.(2) Cu excepția cazurilor prevăzute la alineatul (3), dispozițiile din Directiva 76/404/CEE se aplică uleiurilor uzate care conțin mai mult de 50 ppm PCB/PCT.În continuare, statele membre iau măsurile tehnice speciale care sunt necesare pentru a se asigura că orice uleiuri uzate care conțin PCB/PCT se elimină fără a se provoca vreun efect nociv evitabil asupra omului și mediului.(3) Regenerarea uleiurilor uzate care conțin PCB-uri sau PCT-uri poate fi permisă dacă procesele de regenerare oferă posibilitatea fie de a distruge PCB-urile și PCT-urile, fie de a le reduce, astfel încât uleiurile regenerate să nu conțină PCB/PCT într-o concentrație mai mare decât limita maximă care nu poate depăși, în nici un caz, 50 ppm.(4) Metoda de referință de măsurare pentru determinarea conținutului de PCB/PCT din uleiurile uzate se stabilește de către Comisie, după consultarea Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic, instituit în temeiul articolului 18 din Directiva 78/319/CEE.(5) Uleiurile uzate contaminate cu substanțe care intră sub incidența definiției deșeurilor toxice și periculoase de la articolul 1 litera (b) din Directiva 78/319/CEE se elimină conform dispozițiilor din directiva în cauză.5. Articolul 10 devine articolul 11.6. Articolul 11 devine articolul 12 și se modifică după cum urmează:"Articolul 12Orice întreprindere care colectează, deține și/sau elimină uleiuri uzate trebuie să transmită autorităților competente, la solicitarea acestora, orice informație privind colectarea și/sau eliminarea uleiurilor uzate sau a reziduurilor acestora."7. Articolul 12 devine articolul 13 și se modifică după cum urmează:"Articolul 13(1) Statele membre inspectează periodic întreprinderile menționate la articolul 6, în special pentru a verifica dacă respectă condițiile de acordare a autorizațiilor.(2) Autoritățile competente examinează tendințele privind stadiul dezvoltării tehnice și/sau starea mediului în vederea revizuirii, după caz, a autorizațiilor acordate întreprinderilor în conformitate cu prezenta directivă."8. Articolele 13 și 14 devin articolul 14 și, respectiv, articolul 15.9. Se adaugă un nou articol 16, după cum urmează:"Articolul 16Respectând totodată dispozițiile tratatului, statele membre pot lua măsuri de protecție a mediului care sunt mai stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă.Conform acelorași dispoziții, aceste măsuri pot cuprinde, inter alia, interzicerea arderii uleiurilor uzate."10. Articolele 15 și 16 devin articolul 17 și, respectiv, articolul 18.11. Se adaugă anexa la prezenta directivă.Articolul 2Statele membre iau măsurile necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive începând cu 1 ianuarie 1990 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Articolul 3Măsurile adoptate de statele membre în temeiul prezentei directive se pot aplica progresiv întreprinderilor menționate la articolul 6 din Directiva 75/439/CEE, existente la data notificării prezentei directive, în termen de șapte ani de la notificarea menționată anterior [8].Articolul 4Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 1986.Pentru ConsiliuPreședinteleG. Shaw[1] JO C 58, 6.3.1985, p. 3.[2] JO C 255, 13.10.1986, p. 269.[3] JO C 330, 20.12.1985, p. 32.[4] JO L 194, 25.7.1975, p. 23.[5] JO L 84, 31.3.1973, p. 43.[6] JO L 188, 16.7.1984, p. 10."[7] JO L 108, 26.4.1976, p. 41."[8] Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 13 ianuarie 1987.--------------------------------------------------19861222ANEXĂValori limită de emisie [1] pentru anumite substanțe emise ca urmare a arderii uleiurilor uzate în instalații cu o capacitate termică egală cu sau mai mare decât 3 MW (PCS)Poluant | Valoare limită mg/Nm3 |Cd | 0,5 |Ni | 1 || fie [2] | fie [2] |Cr | 1,5 | Cr | 5 |Cu | Cu |V | V |Pb | 5 | Pb |Cl [3] | 100 |F [4] | 5 |SO2 [5] | -- |Praf (total) [5] | -- |[1] Aceste valori limită, care nu pot fi depășite la arderea uleiurilor uzate, indică concentrația masică a emisiilor de substanțe menționate anterior din gazul rezidual, raportată la volumul de gaz rezidual în stare standard (273 K; 1013 hPa), după scăderea conținutului de umezeală din vaporii de apă și a conținutului de oxigen de 3 % în procente de volum din gazul rezidual.În cazul articolului 8 alineatul (3) al doilea paragraf, conținutul de oxigen este cel care corespunde condițiilor normale de funcționare pentru procesul în cauză.[2] Statelor membre le revine sarcina de a stabili care din aceste opțiuni se aplică în țara respectivă.[3] Compuși gazoși anorganici ai clorului exprimați ca acid clorhidric.[4] Compuși gazoși anorganici ai fluorului exprimați ca acid fluorhidric.[5] Nu este posibil să se determine valori limită pentru aceste substanțe în stadiul actual. Statele membre stabilesc independent standarde de emisie pentru deversările de astfel de substanțe având în vedere normele prevăzute de Directiva 80/779/CEE (JO L 229, 30.8.1980, p. 30).--------------------------------------------------


title: Directiva 2011/51/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2011 de modificare a Directivei 2003/109/CE a Consiliului în vederea extinderii domeniului său de aplicare la beneficiarii de protecție internațională  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               19.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 132/1

         DIRECTIVA 2011/51/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 11 mai 2011
   de modificare a Directivei 2003/109/CE a Consiliului în vederea extinderii domeniului său de aplicare la beneficiarii de protecție internațională
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 alineatul (2) literele (a) și (b),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (2) nu se aplică beneficiarilor de protecție internațională, astfel cum sunt definiți în Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională, și referitoare la conținutul protecției acordate (3).

               (2)

               Perspectiva obținerii statutului de rezident pe termen lung într-un stat membru după o anumită perioadă de timp este un element important pentru integrarea deplină a beneficiarilor unei protecții internaționale în statul membru în care locuiesc.

               (3)

               Statutul de rezident pe termen lung pentru beneficiarii de protecție internațională este de asemenea important pentru promovarea coeziunii economice și sociale, obiectiv fundamental al Uniunii astfel cum se prevede în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               (4)

               Prin urmare, beneficiarii de protecție internațională ar trebui să poată obține statutul de rezidenți pe termen lung în statul membru care le-a acordat protecție internațională, în aceleași condiții ca și cele aplicabile altor resortisanți ai țărilor terțe.

               (5)

               Având în vedere dreptul beneficiarilor de protecție internațională de a locui în alt stat membru decât în cel care le-a acordat protecția internațională, e necesară asigurarea faptului că și celelalte state membre în cauză sunt informate de situația anterioară în materie de protecție a persoanelor respective, astfel încât să își poată îndeplini obligațiile privind respectarea principiului nereturnării.

               (6)

               Beneficiarii de protecție internațională care sunt rezidenți pe termen lung ar trebui, cu respectarea anumitor condiții, să beneficieze de egalitate de tratament cu cetățenii statului membru respectiv, într-o gamă largă de domenii economice și sociale, astfel încât statutul de rezident pe termen lung să constituie un veritabil instrument de integrare a rezidenților pe termen lung în societatea în care trăiesc.

               (7)

               Egalitatea de tratament a beneficiarilor de protecție internațională în statul membru care le-a acordat protecție internațională nu ar trebui să aducă atingere drepturilor și beneficiilor garantate de Directiva 2004/83/CE, precum și de Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951, astfel cum a fost modificată prin Protocolul semnat la New York la 31 ianuarie 1967 („Convenția de la Geneva”).

               (8)

               Condițiile stabilite de Directiva 2003/109/CE privind dreptul unui rezident pe termen lung de a-și stabili reședința în alt stat membru și de a obține statutul de rezident pe termen lung în respectivul stat membru ar trebui să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe care au obținut statutul de rezident pe termen lung.

               (9)

               Transferul de responsabilitate pentru protecția beneficiarilor de protecție internațională nu intră în sfera de aplicare a prezentei directive.

               (10)

               Dacă un stat membru intenționează să expulzeze, dintr-un motiv prevăzut în Directiva 2003/109/CE, un beneficiar de protecție internațională care a obținut statutul de rezident pe termen lung în statul membru respectiv, persoana în cauză ar trebui să beneficieze de protecția împotriva returnării garantată prin Directiva 2004/83/CE și prin articolul 33 din Convenția de la Geneva. În acest scop, în cazul în care persoana beneficiază de protecție internațională într-un stat membru, altul decât cel în care persoana respectivă își are reședința în prezent și are statut de rezident pe termen lung, este necesar să se prevadă că persoana respectivă poate fi expulzată doar către statul membru care i-a acordat protecția internațională și că respectivul stat membru este obligat să o readmită, cu excepția cazului în care returnarea este permisă în temeiul Directivei 2004/83/CE. Aceleași garanții ar trebui să se aplice unui beneficiar de protecție internațională care s-a stabilit, dar nu a obținut încă statutul de rezident pe termen lung într-un al doilea stat membru.

               (11)

               În cazul în care expulzarea unui beneficiar de protecție internațională în afara teritoriului Uniunii este permisă în temeiul Directivei 2004/83/CE, statele membre ar trebui să fie obligate să se asigure că se obțin toate informațiile din sursele relevante, inclusiv, dacă este cazul, de la statul membru care a acordat protecția internațională, precum și că aceste informații sunt examinate în detaliu pentru a garanta că decizia de expulzare a beneficiarului respectiv este în conformitate cu articolul 4 și cu articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               (12)

               Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și observă principiile recunoscute de articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special de articolul 7 al acesteia.

               (13)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare (4), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele care să ilustreze, în cea mai mare măsură posibilă, corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice.

               (14)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și Irlandei cu privire la spațiul de libertate securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul respectiv, aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei directive, nu au obligații în temeiul acesteia și nu fac obiectul aplicării sale.

               (15)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 2003/109/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2, litera (f) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(f)

                           «protecție internațională» înseamnă protecția internațională astfel cum este definită în articolul 2 litera (a) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (5);

               2.

               Articolul 3 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (2), literele (c) și (d) se înlocuiesc cu următorul text:

                                       „(c)

                                       sunt autorizați să-și aibă reședința într-un stat membru în temeiul unei forme de protecție, alta decât protecția internațională, sau au solicitat autorizația de a avea reședința în acest temei și sunt în așteptarea unei decizii privind statutul lor;”;

                                       „(d)

                                       au solicitat o protecție internațională și cererea lor nu a făcut încă obiectul unei decizii definitive;”;

                           (b)

                           la alineatul (3), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(c)

                                       ale Convenției europene privind stabilirea din 13 decembrie 1955, ale Cartei Sociale Europene din 18 octombrie 1961, ale Cartei Sociale Europene modificate din 3 mai 1987, ale Convenției europene privind statutul juridic al lucrătorului migrant din 24 noiembrie 1977, ale punctului 11 din anexa la Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951, astfel cum a fost modificată prin Protocolul semnat la New York la 31 ianuarie 1967, precum și ale Acordului european asupra transferului responsabilității cu privire la refugiați din 16 octombrie 1980.”;

               3.

               Articolul 4 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           se introduce următorul alineat:
                           „(1a)   Statele membre nu acordă statutul de rezident pe termen lung în baza unei protecții internaționale, în cazul revocării sau al încetării protecției internaționale respective sau în cazul refuzului de înnoire a acesteia, astfel cum se prevede la articolul 14 alineatul (3) și la articolul 19 alineatul (3) din Directiva 2004/83/CE.”;

                           (b)

                           la alineatul (2) se adaugă următorul paragraf:
                           „În cazul persoanelor cărora li s-a acordat protecție internațională, cel puțin jumătate din perioada dintre data introducerii cererii pentru protecție internațională pe baza căreia a fost acordată protecția internațională, și data la care se acordă permisul de ședere la care se face referire în articolul 24 din Directiva 2004/83/CE, sau întreaga perioadă, dacă aceasta depășește 18 luni, se ia în considerare la calculul perioadei menționate la alineatul (1).”;

               4.

               La articolul 8, se adaugă următoarele alineate:
               „(4)   În cazul în care un stat membru eliberează un permis de ședere UE de rezident pe termen lung unui resortisant al unei țări terțe căruia i-a acordat protecție internațională, acesta va introduce următoarea mențiune în permisul de ședere UE al rezidentului pe termen lung la rubrica «mențiuni»: «Protecție internațională acordată de [numele statului membru] la [data]».
               (5)   Dacă un permis de ședere UE de rezident pe termen lung este eliberat de către un al doilea stat membru unui resortisant al unei țări terțe care are deja un permis de ședere UE de rezident pe termen lung eliberat de către un alt stat membru și care conține mențiunea prevăzută la alineatul (4), al doilea stat membru trebuie să introducă aceeași mențiune în permisul de ședere UE de rezident pe termen lung.
               Înainte de a introduce mențiunea prevăzută la alineatul (4), al doilea stat membru solicită statului membru indicat în mențiunea respectivă să pună la dispoziție informații pentru a verifica dacă rezidentul pe termen lung beneficiază în continuare de protecție internațională. Statul membru indicat în mențiune răspunde în termen de cel mult o lună de la primirea cererii de informații. În cazul în care protecția internațională a fost retrasă printr-o decizie definitivă, al doilea stat membru nu introduce mențiunea respectivă.
               (6)   În cazurile în care, în conformitate cu instrumentele internaționale relevante sau cu dreptul intern, responsabilitatea pentru protecția internațională a rezidentului pe termen lung a fost transferată celui de al doilea stat membru după eliberarea permisului de ședere UE de rezident pe termen lung menționat la alineatul (5), al doilea stat membru modifică în mod corespunzător mențiunea prevăzută la alineatul (4), în termen de cel mult trei luni de la data transferului.”;

               5.

               La articolul 9, se introduce următorul alineat:
               „(3a)   Statele membre pot retrage statutul de rezident pe termen lung în cazul în care protecția internațională a fost revocată, a încetat sau a intervenit un refuz de înnoire a protecției internaționale, astfel cum se prevede la articolul 14 alineatul (3) și la articolul 19 alineatul (3) din Directiva 2004/83/CE, în cazul în care statutul de rezident pe termen lung a fost obținut în baza protecției internaționale.”;

               6.

               La articolul 11, se introduce următorul alineat:
               „(4a)   În ceea ce privește statul membru care a acordat protecția internațională, alineatele (3) și (4) nu aduc atingere dispozițiilor Directivei 2004/83/CE.”;

               7.

               Articolul 12 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           se introduc următoarele alineate:
                           „(3a)   În cazul în care un stat membru decide să expulzeze un rezident pe termen lung al cărui permis de ședere UE de rezident pe termen lung conține mențiunea prevăzută la articolul 8 alineatul (4), acesta solicită statului membru indicat în mențiunea respectivă să confirme dacă respectiva persoană beneficiază în continuare de protecție internațională în statul membru respectiv. Statul membru indicat în mențiune răspunde în termen de cel mult o lună de la primirea cererii de informații.
                           (3b)   În cazul în care rezidentul pe termen lung beneficiază în continuare de protecție internațională în statul membru indicat în mențiune, acesta este expulzat către statul membru respectiv, care îl readmite imediat și fără formalități, împreună cu membrii familiei sale, fără a aduce atingere dreptului național sau al Uniunii aplicabil și nici principiului unității familiei.
                           (3c)   Prin derogare de la alineatul (3b), statul membru care a luat decizia de expulzare a unui rezident pe termen lung își rezervă dreptul, în conformitate cu obligațiile sale internaționale, de a transfera rezidentul pe termen lung către o altă țară decât statul membru care i-a acordat acestuia protecție internațională, în cazul în care respectiva persoană îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE.”;

                           (b)

                           se adaugă următorul alineat:
                           „(6)   Prezentul articol nu aduce atingere articolului 21 alineatul (1) din Directiva 2004/83/CE.”;

               8.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 19a
               Modificarea permiselor de ședere UE de rezident pe termen lung
               (1)   În cazul în care un permis de ședere UE de rezident pe termen lung conține mențiunea prevăzută la articolul 8 alineatul (4) și în care, în conformitate cu instrumentele internaționale relevante sau cu dreptul intern aplicabil, responsabilitatea pentru protecția internațională a rezidentului pe termen lung este transferată unui al doilea stat membru înainte ca respectivul stat membru să elibereze permisul de ședere UE de rezident pe termen lung menționat la articolul 8 alineatul (5), cel de-al doilea stat membru solicită statului membru care a emis permisul de ședere UE de rezident pe termen lung să modifice în consecință mențiunea respectivă.
               (2)   În cazul în care unui rezident pe termen lung i se acordă protecție internațională în al doilea stat membru înainte ca respectivul stat membru să elibereze un permis de ședere UE de rezident pe termen lung menționat la articolul 8 alineatul (5), respectivul stat membru solicită statului membru care a emis permisul de ședere UE de rezident pe termen lung să îl modifice în vederea introducerii mențiunii prevăzute la articolul 8 alineatul (4).
               (3)   Ca urmare a solicitării menționate la alineatele (1) și (2), statul membru care a eliberat permisul UE de rezident pe termen lung eliberează permisul de ședere UE de rezident pe termen lung modificat nu mai târziu de trei luni de la primirea solicitării din partea celui de-al doilea stat membru.”;

               9.

               La articolul 22, se introduce următorul alineat:
               „(3a)   Cu excepția cazului în care protecția internațională a fost retrasă sau a cazului în care persoana se încadrează la una dintre categoriile specificate la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2004/83/CE, alineatul (3) din prezentul articol nu se aplică resortisanților țărilor terțe ale căror permise de ședere UE de rezident pe termen lung eliberate de primul stat membru conțin mențiunea prevăzută la articolul 8 alineatul (4) din prezenta directivă.
               Prezentul alineat nu aduce atingere articolului 21 alineatul (1) din Directiva 2004/83/CE.”;

               10.

               La articolul 25, primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Statele membre desemnează puncte de contact care au sarcina să primească și să transmită informațiile și documentația menționate la articolele 8, 12, 19, 19a, 22 și 23.”

         Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 20 mai 2013. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor măsuri.
   Atunci când statele membre adoptă măsurile respective, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei principalele dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre în conformitate cu tratatele.

      Adoptată la Strasbourg, 11 mai 2011.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         GYŐRI E.

      (1)  Poziția Parlamentului European din 14 decembrie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din 11 aprilie 2011.

      (2)  JO L 16, 23.1.2004, p. 44.

      (3)  JO L 304, 30.9.2004, p. 12.

      (4)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (5)  JO L 304, 30.9.2004, p. 12.”;


title: Directiva Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului

text:
Anunţ juridic important

|

31969L0335

Jurnalul Oficial L 249 , 03/10/1969 p. 0025 - 0029 ediţie specială daneză: serie I capitol 1969(II) p. 0405  ediţie specială engleză: serie I capitol 1969(II) p. 0412  ediţie specială greacă: capitol 09 volum 1 p. 0020  ediţie specială spaniolă: capitol 09 volum 1 p. 0022  ediţie specială portugheză capitol 09 volum 1 p. 0022  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 11  - 15 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 11  - 15

		19690717Directiva Consiliuluidin 17 iulie 1969privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului(69/335/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 99 și 100,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Adunării parlamentare [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],întrucât obiectivul tratatului este de a crea o uniune economică ale cărei caracteristici să fie similare cu cele ale unei piețe interne și întrucât una dintre condițiile esențiale de realizare a pieței interne este promovarea liberei circulații a capitalurilor;întrucât taxele indirecte aplicate majorării capitalului în vigoare în statele membre, respectiv taxa exigibilă pentru contribuția la capitalul societăților comerciale și firmelor și taxa de timbru aplicată titlurilor de valoare, dau naștere la discriminare, dubla impozitare și neconcordanțe care împiedică libera circulație a capitalurilor și care, în consecință, trebuie eliminate printr-un proces de armonizare;întrucât armonizarea unor astfel de taxe aplicate majorării capitalului trebuie realizată astfel încât să se reducă la minim impactul bugetar asupra statelor membre;întrucât exigibilitatea de către statul membru a unei taxe de timbru aplicate valorilor mobiliare din alte state membre, introduse sau emise pe teritoriul său, este contrară conceptului de piață comună ale cărei caracteristici sunt cele ale unei piețe interne; întrucât, în plus, s-a dovedit în mod evident că prelevarea taxei de timbru pentru emiterea de titluri de valoare pentru împrumuturi interne, precum și pentru introducerea sau emiterea pe piața unui stat membru a valorilor mobiliare străine este atât nedorită din punct de vedere economic, cât și contrară evoluției actuale a legislațiilor fiscale ale statelor membre în acest domeniu;întrucât, în aceste împrejurări, este recomandată eliminarea taxei de timbru aplicate valorilor mobiliare, indiferent de proveniența acestora și indiferent dacă reprezintă capitalul propriu al unei societăți sau un capital provenit din împrumuturi;întrucât este inerent, conform conceptului de piață comună având caracteristicile unei piețe interne, ca taxa aplicată majorării capitalului în interiorul pieței comune de către o societate sau firmă să fie prelevată o singură dată, iar nivelul său să fie același în toate statele membre pentru a nu afecta circulația capitalurilor;întrucât, prin urmare, această taxă trebuie armonizată atât din punctul de vedere al structurilor, cât și al cotelor sale;întrucât exigibilitatea altor taxe indirecte având caracteristici similare taxei pe majorarea capitalului sau taxei de timbru aplicate valorilor mobiliare poate deturna scopul măsurilor stipulate de prezenta directivă și, prin urmare, este necesar să se desființeze aceste taxe,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Statele membre aplică aporturilor la capitalul societăților de capital o taxă armonizată în conformitate cu dispozițiile articolelor 2-9, numită în continuare "taxă pe majorarea capitalului".Articolul 2(1) Tranzacțiile la care se aplică taxa pe majorarea capitalului se taxează numai în statele membre pe al căror teritoriu este situat sediul de administrare al unei societăți de capital în momentul derulării acestor tranzacții.(2) Dacă sediul de administrare al unei societăți de capital este situat într-o țară terță, iar sediul său social este situat într-un stat membru, tranzacțiile la care se aplică taxa pe majorarea capitalului sunt taxate în statul membru în care este situat sediul social.(3) Dacă sediul social și sediul de administrare ale unei societăți de capital sunt situate într-o țară terță, influxul de capital de investiție sau circulant către o sucursală situată într-un stat membru poate fi taxat în statul membru pe al cărui teritoriu este situată sucursala.Articolul 3(1) În sensul prezentei directive expresia "societate de capital" desemnează:(a) societăți aflate sub incidența legislației [***] belgiene, germane, franceze, italiene, din Luxemburg și Țările de Jos cunoscute drept:- société anonymenaamloze vennootschap,Aktiengesellschaft,société anonyme,società per azioni,société anonyme,naamloze vennootschap;- société en commandite par actionscommanditaire vennootschap op aandelen,Kommanditgesellschaft auf Aktien,société en commandite par actions,società in accomandita per azioni,société en commandite par actions,commanditaire vennootschap op aandelen;- société de personnes à responsabilité limitéepersonenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid,Gesellschaft mit beschränkter Haftung,société à responsabilité limitée,società a responsabilità limitata,société à responsabilité limitée;(b) orice societate comercială, firmă, asociație sau persoană juridică cu scop lucrativ care deține acțiuni de capital sau de active care pot fi tranzacționate la o bursă de valori;(c) orice societate comercială, firmă, asociație sau persoană juridică cu scop lucrativ ai cărei membri au dreptul să transfere acțiunile lor unor părți terțe fără autorizație prealabilă și care sunt responsabili pentru datoriile societății comerciale, firmei, asociației sau persoanei juridice numai în limita numărului de părți sociale deținute.(2) În sensul prezentei directive, orice altă societate comercială, firmă, asociație sau persoană juridică cu scop lucrativ este considerată societate de capital. Cu toate acestea, un stat membru are dreptul să nu o considere ca atare în ceea ce privește aplicarea taxei pe majorarea de capital.Articolul 4(1) Taxa pe majorarea capitalului se aplică următoarelor tranzacții:(a) înființarea unei societăți de capital;(b) transformarea în societate de capital a unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice care nu este societate de capital;(c) o creștere de capital a unei societăți de capital prin aporturi de active de orice fel;(d) o creștere a activelor unei societăți de capital prin aportul de active de orice fel, realizată nu prin intermediul acțiunilor de capital sau active, ci prin intermediul drepturilor similare drepturilor membrilor, cum ar fi drepturile de vot, o cotă de profit sau o cotă din surplusul de după lichidare;(e) mutarea dintr-o țară terță într-un stat membru a sediului de administrare al unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice, al cărei sediu social este situat într-o țară terță și care este luată în evidență în acel stat membru, în scopul aplicării taxei pe majorarea capitalului, drept societate de capital;(f) mutarea dintr-o țară terță într-un stat membru a sediului social al unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice al cărei centru propriu-zis de administrare este situat într-o țară terță și care este luată în evidență în acel stat membru, în scopul aplicării taxei pe majorarea capitalului, drept societate de capital;(g) mutarea dintr-un stat membru într-un alt stat membru a sediului de administrare al unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice care este luată în evidență în statul membru unde a avut loc mutarea, în scopul aplicării taxei pe majorarea capitalului, drept societate de capital, dar nu este considerată astfel în celălalt stat membru;(h) mutarea dintr-un stat membru într-un alt stat membru al sediului social al unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice al cărei sediu de administrare este situat într-o țară terță și care este luată în evidență în statul membru în care a avut loc mutarea în scopul aplicării taxei pe majorarea capitalului, drept societate de capital, dar nu este considerată astfel în celălalt stat membru.(2) La următoarele tranzacții se poate aplica taxa pe majorarea capitalului:(a) o creștere de capital a unei societăți de capital prin capitalizarea profiturilor sau prin rezerve permanente sau temporare;(b) o creștere a activelor unei societăți de capital prin prestarea de servicii de către un membru, care nu determină o creștere a capitalului societății, dar determină modificarea drepturilor în cadrul societății sau care poate crește valoarea acțiunilor societății;(c) un împrumut contractat de o societate de capital, dacă creditorul are dreptul la un procent din profiturile societății;(d) un împrumut contractat de o societate de capital de la un membru sau soția sau copilul unui membru sau un împrumut contractat de la o parte terță, dacă este garantat de un membru, cu condiția ca astfel de împrumuturi să aibă aceeași funcție ca și creșterea de capital.(3) Înființarea, în sensul alineatului (1) litera (a), nu include nici o modificare a actului constitutiv sau statutului unei societăți de capital, în special:(a) transformarea unei societăți de capital într-un alt tip de societate de capital;(b) mutarea dintr-un stat membru într-un alt stat membru a sediului de administrare sau a sediului social al unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice care este luată în evidență în ambele state membre, în scopul aplicării taxei pe majorarea capitalului, drept societate de capital;(c) o modificare a obiectului de activitate al societății de capital;(d) prelungirea perioadei de existență a societății de capital.Articolul 5(1) Taxa este exigibilă:(a) în cazul înființării unei societăți de capital sau a creșterii de capital sau de părți sociale, conform articolului 4 alineatul (1) literele (a), (c) și (d): la valoarea actuală a activelor de orice fel ce reprezintă aportul membrilor sau care urmează să fie aportul membrilor, după deducerea obligațiilor de plată asumate și a cheltuielilor realizate de societate în urma fiecărei contribuții. Statele membre pot amâna exigibilitatea taxei pe majorarea capitalului până la realizarea efectivă a aportului;(b) în cazul transformării în societate de capital sau al mutării sediului de administrare sau a sediului social ale unei societăți de capital, conform articolului 4 alineatul (1) literele (b), (e), (f), (g) și (h); la valoarea reală a activelor de orice fel aparținând societății în momentul transformării sau mutării, după deducerea obligațiilor de plată și cheltuielilor pentru care societatea este responsabilă în momentul respectiv;(c) în cazul creșterii capitalului prin capitalizarea rezervelor de profituri sau provizioanelor, conform articolului 4 alineatul (2) litera (a), la valoarea nominală a unei astfel de creșteri;(d) în cazul creșterii de active, conform articolului 4 alineatul (2) litera (b); la valoarea actuală a serviciilor prestate, după deducerea obligațiilor de plată asumate și a cheltuielilor societății ca urmare a prestării unor astfel de servicii;(e) în cazul împrumuturilor, conform articolului 4 alineatul (2) literele (c) și (d); la valoarea nominală a împrumutului contractat.(2) În cazurile menționate la alineatul (1) literele (a), (b) și (c), valoarea pentru care se aplică taxa pe majorarea capitalului nu este mai mică decât valoarea reală a părților sociale din societatea comercială alocate sau aparținând fiecărui membru sau decât valoarea nominală a acțiunilor, dacă aceasta din urmă depășește valoarea actuală.(3) Valoarea pentru care se aplică taxa pe majorarea capitalului în cazul unei creșteri de capital nu include:- valoarea activelor aparținând societății de capital care sunt alocate creșterii de capital și pentru care s-a plătit deja taxa pe majorarea capitalului;- valoarea împrumuturilor contractate de societatea de capital care sunt convertite în acțiuni ale societății și pentru care s-a plătit deja taxa pe majorarea capitalului.Articolul 6(1) Fiecare stat membru poate exclude din baza de impunere, determinată în conformitate cu articolul 5, suma reprezentând majorarea capitalului al unui membru cu răspundere nelimitată privind obligațiile unei societăți de capital, precum și cota deținută de acel membru în activele societății.(2) Dacă un stat membru își exercită dreptul prevăzut în alineatul (1), taxa pe majorarea capitalului se aplică în următoarele cazuri:- transferul sediului de administrare al unei societăți de capital în alt stat membru care nu își exercită acel drept;- transferul sediului social al unei societăți de capital al cărui sediu de administrare este situat într-o țară terță într-un alt stat membru care nu își exercită acel drept;- orice tranzacție în urma căreia răspunderea unui membru este limitată la cota sa de capital deținută în societate, în special dacă limitarea răspunderii este determinată de transformarea unei societăți de capital într-un alt tip de societate de capital.Taxa pe capital se aplică, în toate aceste cazuri, la valoarea părților sociale deținute în activele firmei aparținând membrilor cu răspundere nelimitată privind obligațiile societății.Articolul 7(1) Până la intrarea în vigoare a dispozițiilor care urmează să fie adoptate de Consiliu în conformitate cu alineatul (2):(a) cota taxei pe capital nu poate depăși 2 % sau coborî sub 1 %;(b) cota se reduce cu 50 % sau mai mult dacă una sau mai multe societăți de capital își transferă toate activele și pasivele sau una sau mai multe părți ale afacerii lor către una sau mai multe societăți de capital care sunt în curs de înființare sau care există deja.Reducerea se aplică numai în următoarele condiții:- aporturile de capital să primească părți sociale drept contravaloare exclusivă, statele membre având dreptul să extindă aplicarea reducerii în cazurile în care contravaloarea majorării capitalului sunt părțile sociale, în paralel cu plata în numerar a maximum 10 % din valoarea nominală a părților sociale;- societățile care iau parte la tranzacție să aibă sediul de administrare sau sediul social pe teritoriul unui stat membru;(c) cota taxei pe capital poate fi redusă cu 0,5 % până la 1 ianuarie 1973 și cu 1 % după această dată în cazul constituirii sau creșterii capitalului unui holding sau societăți de capital al cărei unic obiect de activitate îl constituie deținerea de acțiuni în alte societăți și administrarea și rentabilizarea acestor acțiuni, cu condiția ca aceste companii să nu se angajeze în activități industriale sau comerciale proprii și să nu exploateze o locație comercială deschisă publicului.(2) Pentru a permite Consiliului să determine cotele comune ale taxei pe majorarea capitalului înainte de sfârșitul perioadei de tranziție, Comisia înaintează Consiliului o propunere referitoare la această problemă până la 1 ianuarie 1971.(3) În cazul creșterii capitalului social conform articolului 4 alineatul (1) litera (c) ca urmare a reducerii capitalului social determinată de pierderile înregistrate, cota poate fi redusă pentru acea parte a creșterii care corespunde reducerii de capital, dacă această creștere intervine într-un interval de patru ani de la reducerea de capital.(4) Dacă un stat membru își exercită dreptul menționat la articolul 4 alineatul (2), taxa pe majorarea capitalului poate fi diminuată.Articolul 8Un stat membru poate scuti parțial sau total de la taxa pe majorarea capitalului tranzacțiile menționate în articolul 4 alineatele (1) și (2) cu privire la:- societăți de capital care furnizează servicii publice, cum ar fi întreprinderile de transport public, autoritățile portuare sau întreprinderile furnizoare de apă, gaz sau curent electric în cazurile în care statul sau autoritățile regionale sau locale dețin cel puțin jumătate din capitalul societății;- societăți de capital care, în conformitate cu regulamentele lor și în fapt, urmăresc exclusiv și direct obiective culturale, caritabile, sociale sau educaționale.Articolul 9Anumite tipuri de tranzacții sau de societăți de capital pot fi supuse scutirilor, reducerilor sau creșterilor de rate pentru a se realiza o taxare corectă sau din considerente sociale sau pentru a permite unui stat membru să facă față unor situații speciale. Statul membru care propune aplicarea unei astfel de măsuri prezintă situația Comisiei în timp util, având în vedere aplicarea articolului 102 din tratat.Articolul 10În afară de impozitul pe capital, statele membre nu aplică societăților, companiilor, asociațiilor și persoanelor juridice cu scop lucrativ nici un fel de taxe:(a) în cazul tranzacțiilor menționate la articolul 4;(b) în cazul contribuțiilor, împrumuturilor sau prestărilor de servicii, care reprezintă o parte a tranzacțiilor menționate la articolul 4;(c) în cazul înregistrărilor sau a altor formalități necesare înainte de începerea activității, taxe care ar putea fi aplicate, ca rezultat al formelor juridice, companiilor, firmelor, asociațiilor sau persoanelor juridice cu scop lucrativ.Articolul 11Statele membre nu aplică nici o formă de impozitare pentru:(a) crearea, emiterea, admiterea în vederea cotării la bursa de valori, punerea în circulație sau tranzacționarea acțiunilor sau a altor titluri de valoare de același tip sau a certificatelor reprezentând astfel de titluri de valoare, indiferent de emitent;(b) împrumuturile, inclusiv obligațiunile guvernamentale contractate prin emiterea de obligațiuni sau de alte titluri de valoare negociabile, indiferent de emitent sau alte formalități aferente sau crearea, emiterea sau admiterea la bursa de valori, punerea în circulație sau tranzacționarea acestor obligațiuni sau a altor titluri de valoare negociabile.Articolul 12(1) Fără a aduce atingere articolelor 10 și 11, statele membre pot impune:(a) taxe pe cesionarea de titluri de valoare, impozitate sau nu la o cotă unitară;(b) taxe de cesiune, inclusiv taxe de cadastru, în cazul în care se cesionează către o companie, firmă, asociație sau persoană juridică cu scop lucrativ, afacerea sau proprietățile imobile situate pe teritoriul lor;(c) taxe de cesiune în legătură cu activele de orice fel cesionate unei societăți, firme, asociații sau persoane juridice cu scop lucrativ, atât timp cât beneficiul rezultat din transferul de proprietate este altul decât părțile sociale deținute în cadrul societății;(d) taxe pentru instituirea, înregistrarea sau ridicarea ipotecilor sau a altor taxe pe teren sau pe alte proprietăți;(e) taxe plătite sub formă de onorarii sau speze;(f) taxa pe valoarea adăugată.(2) Taxele și impozitele menționate la alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) sunt aceleași, indiferent dacă sediul de administrare sau sediul social al societății, firmei, asociației sau persoanei juridice cu scop lucrativ este sau nu situat pe teritoriul statului membru care aplică impozitele și taxele; aceste impozite și taxe nu pot depăși valoarea celor aplicabile tranzacțiilor similare în statul membru care le solicită.Articolul 13Statele membre asigură intrarea în vigoare a prezentelor dispoziții până la 1 ianuarie 1972 prin intermediul actelor cu putere de lege, și a actelor administrative care sunt necesare pentru a duce la îndeplinire dispozițiile prezentei directive și informează imediat Comisia asupra acestora.Articolul 14Statele membre se asigură că textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă ulterior în domeniul reglementat de prezenta directivă sunt înaintate Comisiei.Articolul 15Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 17 iulie 1969.Pentru ConsiliuPreședinteleH. J. Witteveen[1] JO 119, 3.7.1965, p. 2057/65.[2] JO 134, 23.7.1965, p. 2227/65.[***] Lucrarea de adaptare tehnică are drept rezultat următoarea formă prezentată de Comisie Consiliului:În articolul 3 alineatul (1) litera (a):- se înlocuiește virgula prin cuvântul "și";- se inserează după cuvântul "Țările de Jos": "Regatul Unit al Marii Britanii, Irlanda, Danemarca și Norvegia";- la prima liniuță, se inserează după cuvintele: "naamloze vennootschap":- "companies incorporated with limited liability, societăți cu răspundere limitată care sunt înființate și înregistrate conform Statutului societăților comerciale sau Statutului societăților comerciale pe acțiuni sau care sunt încorporate în pe baza unei carte sau a unei decizii particulare a Parlamentului, Aktieselskab, Aksjeselskap";- la a doua liniuță se inserează după cuvintele "commanditaire vennootschap op aandelen":- "Kommandit-aktiesclskab, Kommandittaksjeselskap".--------------------------------------------------


title: Directiva Comisiei din 17 mai 1988 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 77/649/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la câmpul de vizibilitate al conducătorului auto din interiorul unui autovehicul

text:
               13/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               218

         31988L0366

               L 181/40

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 17 mai 1988
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 77/649/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la câmpul de vizibilitate al conducătorului auto din interiorul unui autovehicul
   (88/366/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/403/CEE (2) și, în special, articolul 11 al celei dintâi,
   având în vedere Directiva 77/649/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1977 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la câmpul de vizibilitate al conducătorului auto din interiorul unui autovehicul (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 81/643/CEE (4) și, în special, articolul 5 al celei dintâi,
   întrucât tehnica de construcție a vehiculelor a evoluat, în special ca rezultat al influenței cercetărilor efectuate asupra aerodinamicii în vederea găsirii unor soluții de economisire a carburantului, ceea ce adeseori a dus la o poziție destul de înclinată a stâlpilor parbrizului; întrucât cerințele actuale referitoare la limitarea câmpului vizual binocular cauzată de stâlpii parbrizului ar trebui modificate în vederea reducerii dificultăților cu care se confruntă producătorii în realizarea de vehicule care să aibă coeficienți de rezistență la înaintare optimi (Cd);
   întrucât experiența practică a demonstrat necesitatea de a modifica, de asemenea, anumite cerințe referitoare la conductorii de „dejivrare/dezaburire” și de „antene radio” încorporați în parbriz pentru a obține o calitate optimă a fidelității recepției și a lărgimii de bandă recepționate compatibile cu cele mai performante instalații radio și pentru a crește performanțele și eficiența dejivrării și dezaburirii parbrizului, menținând, în același timp, o bună calitate optică și neobstrucționând câmpul vizual;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului în sectorul autovehiculelor,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Lista anexelor și anexele I și IV la Directiva 77/649/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1988 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 mai 1988.

            Pentru Comisie

            COCKFIELD

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (2)  JO L 220, 8.8.1987, p. 44.

      (3)  JO L 267, 19.10.1977, p. 1.

      (4)  JO L 231, 15.8.1981, p. 41.
   ANEXĂ

      Lista anexelor se modifică după cum urmează:

   După anexa III se adăugă „Apendice: figurile 1 și 2”,
   După anexa IV se adaugă „Apendice: figurile 1-7”.

      Anexa I se modifică după cum urmează:

   Punctele 5.1.2-5.1.2.1.2 se înlocuiesc cu următoarele puncte:

      Unghiul de limitare a câmpului vizual de către fiecare stâlp «A», așa cum este descris la punctul 5.1.2.1, nu trebuie să depășească 6° (conform cu anexa IV, apendice, figura 3).
      Unghiul de limitare a câmpului vizual de către stâlpul «A» de pe partea pasagerului, așa cum este descris la punctul 5.1.2.1.2, nu trebuie determinat în cazul în care cei doi stâlpi sunt plasați simetric față de planul vertical longitudinal median al vehiculului.
      Unghiul de limitare a câmpului vizual de către fiecare stâlp «A» se măsoară prin suprapunerea în plan a următoarelor două secțiuni orizontale:

                  Secțiunea 1

                  :

                  Pornind de la punctul Pm situat în poziția precizată la punctul 5.3.1.1, se desenează un plan formând un unghi de 2° ascendent față de planul orizontal care trece înainte prin Pm. Se determină secțiunea orizontală a stâlpului «A» pornind de la punctul cel mai anterior al intersecției stâlpului «A» cu planul înclinat (conform anexa IV, apendice, figura 2).

                  Secțiunea 2

                  :

                  Se repetă aceeași procedură, luând în considerare un plan înclinat care coboară formând un unghi de 5° față de planul orizontal care trece înainte prin Pm (conform cu anexa I, apendice, figura 2).

            5.1.2.1.1.   Unghiul de limitare a câmpului vizual de către stâlpul «A» de pe partea conducătorului auto este unghiul format pe vederea în plan de o paralelă care pornește din E2 la tangenta care unește E1 cu marginea exterioară a secțiunii S2 și tangenta care unește E2 cu marginea interioară a secțiunii S1 (conform cu anexa IV, apendice, figura 3).
      5.1.2.1.2.   Unghiul de limitare a câmpului vizual de către stâlpul «A» de pe partea pasagerului este unghiul format pe vederea în plan de tangenta care unește E3 cu marginea interioară a secțiunii S1 și o paralelă care pornește din E3 la tangenta care unește E4 cu marginea exterioară a secțiunii S2 (conform cu anexa IV, apendice, figura 3)”.

   Punctul 5.1.3 se înlocuiește cu următorul text:

      5.1.3.   Cu excepția limitărilor câmpului vizual cauzate de stâlpii «A», montanții de separare a geamurilor laterale sau a deflectoarelor de aer fixe sau mobile, antenele radio exterioare, oglinzile retrovizoare și ștergătoarele de parbriz, nu trebuie să existe, pentru conducătorul auto, nici o altă limitare a câmpului vizual la 180° direct în față, sub un plan orizontal care trece prin V1 și deasupra a trei planuri care trec prin V2, dintre care unul este perpendicular pe planul X-Z și înclinat în față jos în unghi de 4° sub orizontală, iar celelalte două sunt perpendiculare pe planul Y-Z și înclinate în unghi de 4° sub orizontală (a se vedea anexa IV, figura 4).
      Nu se consideră că determină limitări ale câmpului vizual:

                  —

                  conductorii «antene radio» încastrați sau imprimați, având o lățime de cel mult:

                              —

                              conductorii încastrați 0,5 milimetri,

                              —

                              conductorii imprimați 1,0 milimetru.

                        Acești conductori «antene radio» nu trebuie să treacă prin zona A, așa cum este definită la Directiva 78/318/CEE privind dispozitivele de ștergere și de spălare a parbrizului la autovehicule (1). Cu toate acestea, pot trece prin zona A trei conductori «antene radio» cu condiția ca lățimea lor să nu depășească 0,5 milimetri;

                  —

                  conductorii de «dejivrare/dezaburire» din zona A, care au, în mod normal, formă de zigzag sau o formă sinusoidală, cu următoarele dimensiuni:

                              —

                              lățimea maximă vizibilă: 0,030 milimetri,

                              —

                              densitatea maximă a conductorilor:

                                          —

                                          dacă conductorii sunt verticali: 8/cm;

                                          —

                                          dacă conductorii sunt orizontali: 5/cm.

   Punctul 5.3.1.1 se înlocuiește cu următorul text:

      5.3.1.1.   Tabelul II stabilește coordonatele de bază pentru un unghi proiectat de înclinare a spătarului scaunului de 25°. Sensul pozitiv al coordonatelor este stabilit în anexa IV apendice figura 1.
      Punctul Pm este punctul de intersecție dintre dreapta care unește P1 cu P2 și planul longitudinal vertical care trece prin punctul R.
      TABELUL II

                  Punct P

                  X

                  Y

                  Z

                  P1

                  35 mm

                  –20 mm

                  627 mm

                  P2

                  63 mm

                  47 mm

                  627 mm

                  Pm

                  43,36 mm

                  0 mm

                  627 mm”

   Punctul 5.5.2 se înlocuiește cu următorul text:

      5.5.2.   Se rotește dreapta care unește E1 cu E2 în jurul lui P1 până când tangenta care unește E1 cu marginea exterioară a secțiunii 2 a stâlpului «A» de pe partea conducătorului auto formează un unghi de 90° cu dreapta E1-E2 (conform cu anexa IV, apendice, figura 3).”

   Punctele 5.5.2.1 și 5.5.2.2 se elimină.Punctul 5.5.4 se înlocuiește cu următorul text:

      5.5.4.   Se rotește dreapta E3-E4 în jurul lui P2 până când tangenta care unește E4 cu marginea exterioară a secțiunii 2 a stâlpului «A» de pe partea pasagerului formează un unghi de 90° cu dreapta E3-E4 (conform cu anexa IV, apendice, figura 3).”

   Punctul 6.1.4 se înlocuiește cu următorul text:

      6.1.4.   Unghiul de limitare a câmpului vizual (a se vedea punctul 5.1.2) se măsoară pe planurile înclinate așa cum se arată în anexa IV, apendice, figura 2. Relația dintre P1 și P2, care sunt legate cu E1 și E2 și, respectiv, E3 și E4 este prezentată în anexa IV, apendice, figura 5.”

   Punctele 6.1.4.1 și 6.1.4.2 se înlocuiesc cu următorul text:

      6.1.4.1.   Dreapta E1-E2 se orientează în conformitate cu descrierea de la punctul 5.5.2. Unghiul de limitare a câmpului vizual de către stâlpul «A» de pe partea conducătorului auto se măsoară apoi așa cum se specifică la punctul 5.1.2.1.1.
      6.1.4.2.   Dreapta E3-E4 se orientează în conformitate cu descrierea de la punctul 5.5.4. Unghiul de limitare a câmpului vizual de către stâlpul «A» de pe partea pasagerului se măsoară apoi așa cum se specifică la punctul 5.1.2.1.2.”

   Se adaugă un nou punct 6.1.5 cu următorul text:

      6.1.5.   Producătorul poate măsura unghiul de limitare a câmpului vizual fie pe vehicul, fie pe desene. În cazul în care există incertitudini, serviciile tehnice pot solicita efectuarea testelor pe vehicul.”

      Anexa IV se modifică după cum urmează:

   Înaintea figurilor se introduce „Apendice”.
   Figura 2 se înlocuiește cu următoarea figură 2:

      „Figura 2

      ”

   După figura 2 se adaugă o nouă figură 3 după cum urmează:

      „Figura 3

      ”

   Figurile 3, 4, 5 și 6 devin figurile 4, 5, 6 și respectiv 7.

      (1)  JO L 81, 28.3.1978, p. 49.”


title: Directiva 2011/29/UE a Comisiei din 7 martie 2011 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței etridiazol ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               8.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 61/9

         DIRECTIVA 2011/29/UE A COMISIEI
   din 7 martie 2011
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței etridiazol ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele detaliate de punere în aplicare a fazei a treia din programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă de substanțe active care trebuie evaluate, în vederea eventualei lor includeri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă includea substanța etridiazol.

               (2)

               În conformitate cu articolul 11e din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, notificatorul și-a retras sprijinul privind includerea substanței active respective în anexa I la Directiva 91/414/CEE în termen de două luni de la primirea proiectului de raport de evaluare. În consecință, Decizia 2008/934/CE a Comisiei din 5 decembrie 2008 privind neincluderea anumitor substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului, precum și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe (4) a fost adoptată privind neincluderea substanței etridiazol.

               (3)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, notificatorul inițial (denumit în continuare „solicitantul”) a transmis o nouă cerere solicitând aplicarea procedurii accelerate prevăzute la articolele 14-19 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (5).

               (4)

               Cererea a fost prezentată Țărilor de Jos, desemnate stat membru raportor prin Regulamentul (CE) nr. 1490/2002. Perioada de timp pentru procedura accelerată a fost respectată. Specificațiile substanței active și utilizările indicate sunt identice cu cele care au făcut obiectul Deciziei 2008/934/CE. Cererea respectivă este conformă, de asemenea, cu celelalte cerințe de fond și de procedură de la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008.

               (5)

               Țările de Jos au evaluat datele suplimentare prezentate de solicitant și au pregătit un raport suplimentar. Raportul respectiv a fost comunicat Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”) și Comisiei, la data de 2 decembrie 2009. Autoritatea a comunicat raportul suplimentar, pentru observații, celorlalte state membre și solicitantului și a transmis Comisiei observațiile primite. În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 și la solicitarea Comisiei, autoritatea a prezentat Comisiei concluzia sa referitoare la etridiazol, la data de 24 septembrie 2010 (6). Proiectul de raport de evaluare, raportul suplimentar și concluzia autorității au fost reexaminate de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la data de 28 ianuarie 2011, sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind substanța etridiazol.

               (6)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin etridiazol pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de reexaminare al Comisiei. Prin urmare, substanța etridiazol ar trebui să fie inclusă în anexa I, pentru a garanta că, în toate statele membre, autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă pot fi emise în conformitate cu dispozițiile directivei menționate.

               (7)

               Fără a aduce atingere acestei concluzii, este necesar să se obțină informații suplimentare privind anumite aspecte specifice. În conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE, includerea unei substanțe în anexa I poate face obiectul anumitor condiții. Prin urmare, la evaluarea cererilor de autorizare a produselor de protecție a plantelor care conțin etridiazol pentru alte utilizări decât cele pe plantele ornamentale, statele membre se asigură că toate informațiile necesare sunt furnizate înainte de a acorda o astfel de autorizație. În plus, este oportun să se impună solicitantului furnizarea de informații suplimentare care să confirme: specificațiile materialului tehnic, astfel cum a fost fabricat în scopuri comerciale, prin date analitice adecvate, relevanța impurităților, echivalența dintre specificațiile materialului tehnic, astfel cum a fost fabricat în scopuri comerciale, și cele ale materialului testat utilizat pentru întocmirea dosarelor de ecotoxicitate, relevanța metaboliților „acid 5-hidroxi-etoxietridiazolic” și „3-hidroximetiletridiazol” ai plantelor, expunerea indirectă a apelor subterane și a organismelor care trăiesc în sol la etridiazol și la metaboliții săi „diclor-etridiazol” și „acid etridiazolic” în sol, precum și transportul în atmosferă, pe distanțe lungi și scurte, al acidului etridiazolic.

               (8)

               Înainte de includerea unei substanțe active în anexa I, ar trebui acordat un termen rezonabil pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din această includere.

               (9)

               Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute în Directiva 91/414/CEE ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de un termen de șase luni de la includere pentru a reexamina autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin etridiazol, în scopul de a garanta respectarea cerințelor stabilite în Directiva 91/414/CEE, în special articolul 13, precum și a condițiilor relevante prevăzute în anexa I. După caz, statele membre ar trebui să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să fie acordat un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut în anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme menționate în Directiva 91/414/CEE.

               (10)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a primei etape a programului de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (7) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Prin urmare, pentru a se evita noi dificultăți, este necesară clarificarea obligațiilor statelor membre, în special a obligației de a verifica dacă titularul unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva respectivă. Totuși, această clarificare nu impune nicio altă nouă obligație statelor membre sau titularilor autorizațiilor, în raport cu directivele de modificare a anexei I adoptate până în prezent.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (12)

               Decizia 2008/934/CE prevede neincluderea etridiazolului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță până la 31 decembrie 2011. Este necesară eliminarea rubricii referitoare la etridiazol din anexa la decizia respectivă.

               (13)

               Prin urmare, Decizia 2008/934/CE ar trebui modificată în consecință.

               (14)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Se elimină rubrica referitoare la etridiazol din anexa la Decizia 2008/934/CE.
   Articolul 3
   Statele membre adoptă și publică, până la 30 noiembrie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică actele respective de la 1 decembrie 2011.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   (1)   Atunci când este necesar, statele membre modifică sau retrag, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin etridiazol ca substanță activă până la 30 noiembrie 2011.
   Până la această dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile referitoare la etridiazol din anexa I la directiva respectivă, cu excepția celor din partea B a rubricii corespunzătoare acestei substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din aceasta.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de protecție a plantelor autorizat care conține etridiazol, fie ca substanță activă unică, fie ca una dintr-o serie de substanțe active, toate fiind incluse în lista din anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 mai 2011 cel târziu, statele membre reevaluează produsul în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la directiva respectivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la directiva respectivă cu privire la etridiazol. Pe baza evaluării respective, statele membre stabilesc dacă produsul îndeplinește condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acestei determinări, statele membre:

               (a)

               modifică sau retrag autorizația în cazul unui produs care conține etridiazol ca substanță activă unică, după caz, până la 31 mai 2015 cel târziu; sau

               (b)

               modifică sau retrag autorizația în cazul unui produs care conține etridiazol ca una dintr-o serie de substanțe active, după caz, până la 31 mai 2015 sau până la data stabilită pentru modificare sau retragere în directiva sau directivele respective care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, dacă această din urmă dată este ulterioară celei dintâi.

         Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare la data de 1 iunie 2011.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23.

      (4)  JO L 333, 11.12.2008, p. 11.

      (5)  JO L 15, 18.1.2008, p. 5.

      (6)  Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance etridiazole (Concluzia evaluării inter pares a riscului utilizării ca pesticid a substanței active etridiazol). EFSA Journal 2010; 8(10):1823. [66 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1823. Document disponibil la adresa: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm

      (7)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      ANEXĂ
      La sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE se adaugă următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Intrare în vigoare

                     Expirarea includerii

                     Dispoziții specifice

                     „332

                     Etridiazol
                     Nr. CAS: 2593-15-9

                     Nr. CIPAC: 518

                        etil-3-triclormetil-1,2,4-tiadiazol-5-il eter

                     ≥ 970 g/kg

                     1 iunie 2011

                     31 mai 2021

                     PARTEA A
                     Pot fi autorizate doar utilizările în calitate de fungicid în sistemele de cultură fără pământ, în seră.
                     PARTEA B
                     Statele membre evaluează cererile de autorizare a produselor de protecție a plantelor care conțin etridiazol pentru alte utilizări decât cele pe plantele ornamentale, acordând o atenție deosebită condițiilor stabilite la articolul 4 alineatul (1) litera (b), și se asigură că s-au transmis toate informațiile necesare, înainte de a acorda o autorizație.
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se va ține seama de concluziile raportului de reexaminare privind substanța etridiazol, în special apendicele I și II, în versiunea definitivă elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 28 ianuarie 2011.
                     În acest sens, statele membre:

                                 1.

                                 acordă o atenție deosebită riscului pentru operatori și lucrători și se asigură că, în condițiile de utilizare, este inclusă aplicarea unor măsuri adecvate de atenuare a riscurilor;

                                 2.

                                 se asigură că sunt aplicate practici adecvate de gestionare a deșeurilor în ceea ce privește apele uzate provenind din irigarea sistemelor de cultură fără pământ; statele membre care permit eliminarea apelor uzate în rețeaua de canalizare sau în corpuri naturale de apă se asigură că este realizată o evaluare adecvată a riscului;

                                 3.

                                 acordă o atenție deosebită riscului pentru organismele acvatice și se asigură că, în condițiile de utilizare, este inclusă aplicarea unor măsuri adecvate de atenuare a riscurilor.

                           Statele membre vizate solicită prezentarea de informații de confirmare privind:

                                 1.

                                 specificațiile materialului tehnic, astfel cum a fost fabricat în scopuri comerciale, prin date analitice adecvate;

                                 2.

                                 relevanța impurităților;

                                 3.

                                 echivalența dintre specificațiile materialului tehnic, astfel cum a fost fabricat în scopuri comerciale, și cele ale materialului testat utilizat pentru întocmirea dosarelor de ecotoxicitate;

                                 4.

                                 relevanța metaboliților «acid 5-hidroxi-etoxietridiazolic» și «3-hidroximetiletridiazol» ai plantelor;

                                 5.

                                 expunerea indirectă a apelor subterane și a organismelor care trăiesc în sol la etridiazol și la metaboliții săi «diclor-etridiazol» și «acid etridiazolic» în sol;

                                 6.

                                 transportul în atmosferă, pe distanțe lungi și scurte, al acidului etridiazolic.

                           Statele membre vizate se asigură că solicitantul transmite Comisiei informațiile stabilite la punctele 1, 2 și 3 până la 1 decembrie 2011 și informațiile stabilite la punctele 4, 5 și 6 până la 31 mai 2013.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de reexaminare.


title: Directiva 2004/79/CE a Comisiei din 4 martie 2004 de adaptare a Directivei 2002/94/CE ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0079

Official Journal L 168 , 01/05/2004 P. 0068 - 0069

		20040304Directiva 2004/79/CE a Comisieidin 4 martie 2004de adaptare a Directivei 2002/94/CE ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea EuropeanăCOMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de aderare a Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei [1], în special articolul 2 alineatul (3),având în vedere Actul de aderare a Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei [2], în special articolul 57 alineatul (1),întrucât:(1) Pentru anumite acte care rămân valabile și după 1 mai 2004 și care este necesar să fie adaptate ca urmare a aderării, adaptările necesare nu au fost prevăzute în actul de aderare din 2003 sau au fost prevăzute, dar trebuie completate. Toate aceste adaptări trebuie adoptate înainte de aderare, pentru a se aplica de la data aderării.(2) În conformitate cu articolul 57 alineatul (2) din actul de aderare, Comisia trebuie să adopte astfel de adaptări în toate cazurile în care aceasta adoptă și actul inițial.(3) Prin urmare, Directiva 2002/94/CE a Comisiei [3] trebuie modificată în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 2002/94/CE se modifică în conformitate cu anexa.Articolul 2Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data aderării. Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele acestor dispoziții, precum și un tabel de corespondență între dispozițiile în cauză și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare sub rezerva și la data intrării în vigoare a Tratatului de aderare a Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 4 martie 2004.Pentru ComisieGünter VerheugenMembru al Comisiei[1] JO L 236, 23.9.2003, p. 17.[2] JO L 236, 23.9.2003, p. 33.[3] JO L 337, 13.12.2002, p. 41.--------------------------------------------------20040304ANEXĂFISCALITATEDirectiva 2002/94/CE a Comisiei din 9 decembrie 2002 de stabilire a modalităților practice de aplicare a anumitor dispoziții din Directiva 76/308/CEE a Consiliului privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri.În anexa IV, textul din coloana din stânga, cu titlul "Stat membru" se înlocuiește cu următorul text:"Belgique/BelgiëČeská RepublikaDanmarkDeutschlandEestiEλλάδαEspañaFranceIrelandItaliaKύπροςLatvijaLietuvaLuxembourgMagyarországMaltaNederlandÖsterreichPolskaPortugalSlovenijaSlovenskoFinland/SuomiSverigeUnited Kingdom."--------------------------------------------------


title: Directiva (UE) 2017/898 a Comisiei din 24 mai 2017 de modificare, în scopul adoptării unor valori limită specifice pentru substanțele chimice utilizate în jucării, a apendicelui C din anexa II la Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind siguranța jucăriilor, în ceea ce privește substanța bisfenol A (Text cu relevanță pentru SEE. )

text:
               25.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 138/128

         DIRECTIVA (UE) 2017/898 A COMISIEI
   din 24 mai 2017
   de modificare, în scopul adoptării unor valori limită specifice pentru substanțele chimice utilizate în jucării, a apendicelui C din anexa II la Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind siguranța jucăriilor, în ceea ce privește substanța bisfenol A
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind siguranța jucăriilor (1), în special articolul 46 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2009/48/CE stabilește anumite cerințe pentru substanțele chimice clasificate ca fiind cancerigene, mutagene sau toxice pentru reproducere în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (2). Apendicele C din anexa II la Directiva 2009/48/CE stabilește valorile limită specifice pentru substanțele chimice utilizate în jucăriile destinate utilizării de către copiii cu vârsta mai mică de 36 de luni sau în alte jucării destinate introducerii în cavitatea bucală.

               (2)

               Valoarea limită specifică pentru bisfenol A (număr CAS 80-05-7) este de 0,1 mg/l (limită de migrare). Standardele europene EN 71-10:2005 (pregătirea eșantioanelor) și EN 71-11:2005 (măsurare) furnizează metodele de testare relevante.

               (3)

               EN 71-10:2005 prevede ca o suprafață de 10 cm2 de material de jucărie să fie extrasă cu 100 ml de apă timp de o oră. Prin urmare, respectarea valorii limită specifice de 0,1 mg/l implică faptul că numai o cantitate de maximum 0,01 mg de bisfenol A poate migra din materialul jucăriei în cursul extracției.

               (4)

               Cu scopul de a oferi consiliere pentru pregătirea propunerilor legislative și a inițiativelor politice din domeniul siguranței jucăriilor, Comisia a instituit Grupul de experți privind siguranța jucăriilor. Misiunea subgrupului „Substanțe chimice” este să ofere acest tip de consiliere în ceea ce privește substanțele chimice care pot fi utilizate în jucării. Subgrupul „Substanțe chimice” al grupului de experți privind siguranța jucăriilor a estimat în cursul reuniunii sale din 1 octombrie 2015 că aplicarea valorii limită specifice și metodele de testare prezentate mai sus conduc la o expunere de 3 micrograme pe kilogram de greutate corporală pe zi pentru un copil cu o greutate corporală de 10 kg care introduce o jucărie în cavitatea bucală timp de 3 ore pe zi.

               (5)

               Noile date cu privire la substanța bisfenol A și metodologiile îmbunătățite au condus la stabilirea de către Grupul pentru materiale care intră în contact cu produsele alimentare, enzimele, aromele și mijloacele auxiliare de prelucrare (CEF) al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a unei doze zilnice tolerabile (DZT) „temporare” de bisfenol A de 4 micrograme pe kilogram de greutate corporală pe zi (3). Grupul CEF a definit DZT ca fiind temporară, deoarece sunt așteptate rezultatele studiului pe termen lung la șobolani care implică expunerea prenatală și postnatală la bisfenol A, aflat în prezent în curs de desfășurare de către National Toxicology Program al Agenției pentru Alimentație și Medicamente din Statele Unite.

               (6)

               În lumina celor de mai sus, Subgrupul „Substanțe chimice” al grupului de experți privind siguranța jucăriilor a recomandat în reuniunea sa din 1 octombrie 2015 ca substanța bisfenol A în jucării să fie limitată la 0,04 mg/l (limită de migrare) atunci când este testată în conformitate cu standardele EN 71-10:2005 și EN 71-11:2005, presupunând o greutate corporală a copilului de 10 kg, o durată zilnică de introducere în cavitatea bucală de trei ore, o suprafață de 10 cm2 de jucărie introdusă în cavitatea bucală și alocarea a 10 % din DZT temporară pentru expunerea unui copil la bisfenol A în jucării. Grupul de experți privind siguranța jucăriilor a susținut această recomandare în cadrul reuniunii sale din 14 ianuarie 2016.

               (7)

               Cu toate că Regulamentul (UE) nr. 10/2011 al Comisiei (4) prevede o limită de migrare specifică pentru bisfenol A ca monomer, utilizat în anumite materiale care intră în contact cu alimentele, precum și o interdicție de a utiliza bisfenol A pentru fabricarea biberoanelor din policarbonat pentru sugari, ipotezele care stau la baza determinării acestei limite de migrare și a stabilirii interdicției sunt diferite de cele utilizate pentru stabilirea limitei de migrare a substanței bisfenol A în jucării.

               (8)

               În lumina dovezilor științifice disponibile și ținând seama de diferențele dintre jucării și materialele care intră în contact cu produsele alimentare, valoarea limită specifică aplicabilă în prezent pentru bisfenol A în jucării este prea mare și ar trebui să fie revizuită.

               (9)

               Efectele substanței bisfenol A se află în curs de evaluare în cadrul forurilor științifice. Deși poate fi necesar să se revizuiască limita de migrare atunci când vor deveni disponibile informații științifice noi și pertinente, ar trebui să se stabilească o limită care să reflecte cunoștințele științifice actuale, astfel încât să se asigure o protecție adecvată a copiilor.

               (10)

               Prin urmare, apendicele C din anexa II la Directiva 2009/48/CE ar trebui modificat în consecință.

               (11)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru siguranța jucăriilor instituit în temeiul articolului 47 din Directiva 2009/48/CE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În apendicele C din anexa II la Directiva 2009/48/CE, în tabel, rubrica referitoare la bisfenol A se înlocuiește cu următorul text:

                  „Bisfenol A

                  80-05-7

                  0,04 mg/l (limită de migrare) în conformitate cu metodele stabilite în standardele EN 71-10:2005 și EN 71-11:2005”

   Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică, cel târziu până la 25 noiembrie 2018, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
   Statele membre aplică actele respective începând de la 26 noiembrie 2018.
   Atunci când statele membre adoptă actele respective, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 24 mai 2017.

            Pentru Comisie

            Președintele

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  JO L 170, 30.6.2009, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO L 353, 31.12.2008, p. 1).

      (3)  Grupul pentru materiale care intră în contact cu produsele alimentare, enzimele, aromele și mijloacele auxiliare de prelucrare al EFSA (EFSA Panel on Food Contact Materials, Enzymes, Flavourings and Processing Aids) (CEF) (2015) Scientific Opinion on the risks to public health related to the presence of bisphenol A (BPA) in foodstuffs: PART II – Toxicological assessment and risk characterisation. EFSA Journal 2015;13(1):3978, p. 196.
   http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 10/2011 al Comisiei din 14 ianuarie 2011 privind materialele și obiectele din plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare (JO L 12, 15.1.2011, p. 1).