title: Directiva Consiliului din 25 februarie 1964 privind eliminarea restricțiilor privind libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii în domeniul reasigurărilor și al retrocesiunilor

text:
               06/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               5

         31964L0225

               P 056/878

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 25 februarie 1964
   privind eliminarea restricțiilor privind libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii în domeniul reasigurărilor și al retrocesiunilor
   (64/225/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚII ECONOMICE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, și în special articolul 54 alineatul (2) și articolul 63 alineatul (2),
   având în vedere Programul general de eliminare a restricțiilor referitoare la libertatea de stabilire (1), în special titlul IV A,
   având în vedere Programul general de eliminare a restricțiilor referitoare la libertatea de a presta servicii (2), și în special titlul V C,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării (3),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (4),
   întrucât Programele generale prevăd că toate domeniile de reasigurare trebuie liberalizate, fără nici o deosebire, înainte de sfârșitul anului 1963, atât în ceea ce privește libertatea de stabilire cât și prestările de servicii;
   întrucât reasigurarea nu este o activitate exercitată numai de către întreprinderi specializate, ci și de către întreprinderi așa-numite „mixte” care practică în același timp asigurarea directă și reasigurarea și care trebuie, prin urmare, să beneficieze de măsurile de aplicare a prezentei directive în ceea ce privește acea parte a activităților lor consacrată reasigurării și retrocesiunii;
   întrucât, în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor cu privire la libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii, asimilarea societăților cu persoanele fizice resortisante ale statelor membre se subordonează numai condițiilor prevăzute la articolul 58 și, după caz, condiției existenței unei legături efective și continue cu economia unui stat membru; întrucât, în consecință, nici unei societăți nu i se poate cere, în vederea beneficierii de astfel de măsuri, să îndeplinească vreo condiție suplimentară și, în special, vreo autorizație specială, care nu este cerută societăților naționale pentru exercitarea unei activități economice; întrucât, cu toate acestea, o astfel de asimilare nu împiedică statele membre să ceară ca o societate pe acțiuni să se prezinte în țara de origine sub denumirea folosită în legislația statului membru în conformitate cu care s-a constituit societatea și să indice, în documentele comerciale pe care le utilizează în statul membru gazdă, capitalul subscris,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre elimină, în favoarea persoanelor fizice și a societăților desemnate de titlul I al Programelor generale de eliminare a restricțiilor privind libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii, restricțiile prevăzute în titlul III al programelor de mai sus în ceea ce privește inițierea și exercitarea activităților menționate la articolul 2 al prezentei directive.
   Articolul 2
   Dispozițiile prezentei directive se aplică:

               1.

               activităților independente de reasigurare și retrocesiune cuprinse în fostul grup 630 al anexei I la programul general de eliminare a restricțiilor la libertatea de stabilire;

               2.

               în cazul special al persoanelor fizice și societăților menționate la articolul 1 care practică atât asigurarea directă, cât și reasigurarea și retrocesiunea, acelei părți din activitatea acestora care privește reasigurarea și retrocesiunea.

         Articolul 3
   Articolul 1 se aplică în special restricțiilor care decurg din următoarele dispoziții:

               (a)

               privind libertatea de stabilire:

                           —

                              în ceea ce privește Republica Federală Germania:

                                       1.

                                          Versicherungsaufsichtsgesetz din 6 iunie 1931, articolul 106 alineatul (2) ultima teză și articolul 111 alineatul (2), care recunosc Ministerului Federal al Economiei puteri discreționare de a impune resortisanților străini condiții privind inițierea acestei activități de asigurare și de a interzice acestor resortisanți să exercite această activitate pe teritoriul Republicii Federale;

                                       2.

                                          Gewerbeordnung, alineatul (12) și Legea din 30 ianuarie 1937, articolul 292, prin care se cere societăților străine obținerea unei autorizații prealabile;

                           —

                              în ceea ce privește Regatul Belgiei:

                              Arrêté royal nr. 62 din 16 noiembrie 1939 și Arrêté ministériel din 17 decembrie 1945 care impun deținerea unei carte professionnelle;

                           —

                              în ceea ce privește Republica Franceză:

                                       1.

                                          Décret-loi din 12 noiembrie 1938 și Décret din 2 februarie 1939, astfel cum au fost modificate de Legea din 8 octombrie 1940, care impun deținerea unei carte d'identité de commerçant;

                                       2.

                                       Legea din 15 februarie 1917, articolul 2 alineatul (2), astfel cum a fost modificată de Décret-loi din 30 octombrie 1935, care impune obținerea unei autorizații speciale;

                           —

                              în ceea ce privește Marele Ducat al Luxemburgului:

                           Legea din 2 iunie 1962, articolele 19 și 21 (Mémorial A nr. 31 din 19 iunie 1962);

               (b)

               privind libertatea de a presta servicii:

                           —

                              în ceea ce privește Republica Franceză:

                           Legea din 15 februarie 1917, astfel cum a fost modificată de Décret-loi din 30 octombrie 1935 și anume:

                                       1.

                                       Articolul 1, alineatul (2), care recunoaște ministrului finanțelor competența de a întocmi o listă a anumitor întreprinderi sau a unor întreprinderi dintr-o anumită țară, cu care nu se pot încheia contracte de reasigurare sau retrocesiunea a nici unui risc privitor la o persoană, un bun sau o răspundere în Franța;

                                       2.

                                       Articolul 1, ultimul alineat, care interzice ca riscurile asigurate de către întreprinderile menționate la litera (b) punctul 1 să fie acceptate pentru reasigurare sau retrocesiune;

                                       3.

                                       Articolul 2, primul alineat, care impune ca numele persoanei prevăzute la acest articol să fie supus spre aprobare ministrului finanțelor.

                           —

                              în ceea ce privește Republica Italiană:

                           Articolul 73 alineatul (2) al textului republicat adoptat prin Decreto nr. 449 din 13 februarie 1959, care recunoaște ministrului industriei și comerțului competența de a interzice cesiunea de riscuri în reasigurare sau retrocesiune către anumite întreprinderi străine care nu au o reprezentanță legală pe teritoriul italian.

         Articolul 4
   Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de șase luni de la data notificării și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 25 februarie 1964.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         H. FAYAT

      (1)  JO 2, 15.1.1962, p. 36/62.

      (2)  JO 2, 15.1.1962, p. 32/62.

      (3)  JO 33, 4.3.1963, p. 482/63.

      (4)  JO 56, 4.4.1963, p. 882/64.


title: Directiva 2009/156/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind condițiile de sănătate animală care reglementează circulația și importul de ecvidee provenind din țări terțe  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               23.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 192/1

         DIRECTIVA 2009/156/CE A CONSILIULUI
   din 30 noiembrie 2009
   privind condițiile de sănătate animală care reglementează circulația și importul de ecvidee provenind din țări terțe
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 90/426/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind condițiile de sănătate animală care reglementează circulația și importul de ecvidee provenind din țări terțe (2) a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori (3). Din motive de claritate și de eficiență, ar trebui să se codifice directiva menționată.

               (2)

               Ecvideele, ca animale vii, sunt incluse în lista de produse din anexa I la tratat.

               (3)

               Pentru a se asigura dezvoltarea rațională a producției de ecvidee și a crește astfel productivitatea în acest sector, ar trebui stabilite la nivel comunitar norme care să reglementeze circulația ecvideelor între statele membre.

               (4)

               Creșterea ecvideelor, în special a cailor, este, în general, inclusă în cadrul activităților agricole. Aceasta constituie o sursă de venit pentru o parte din populația agricolă.

               (5)

               Disparitățile dintre statele membre privind condițiile de sănătate animală ar trebui eliminate, pentru a se stimula schimburile intracomunitare cu ecvidee.

               (6)

               Pentru a se stimula dezvoltarea armonioasă a schimburilor intracomunitare, ar trebui prevăzut un sistem comunitar care să reglementeze importurile din țări terțe.

               (7)

               Ar trebui, de asemenea, reglementate și condițiile privind circulația pe teritoriul național a ecvideelor înregistrate însoțite de un document de identificare.

               (8)

               Pentru a putea face obiectul schimburilor comerciale, ecvideele ar trebui să respecte anumite cerințe de sănătate, astfel încât să se evite răspândirea bolilor infecțioase sau contagioase. Apare ca adecvat, în special, să se prevadă o posibilă regionalizare a măsurilor restrictive.

               (9)

               În aceleași scopuri, ar trebui stabilite condițiile de transport, ținând seama de condițiile de bunăstare animală stabilite în Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe (4).

               (10)

               Pentru a se asigura respectarea cerințelor respective, ar trebui stabilite dispoziții pentru emiterea de către un medic veterinar oficial a unui certificat care să însoțească ecvideele până la locul de destinație.

               (11)

               Organizarea și urmările controalelor care trebuie efectuate de către statul membru de destinație și măsurile de salvgardare care urmează să fie puse în aplicare au fost stabilite în Directiva 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne (5).

               (12)

               Ar trebui stabilite dispoziții privind posibilitatea Comisiei de a efectua controale. Aceste controale ar trebui efectuate în colaborare cu autoritățile naționale competente.

               (13)

               Definirea dispozițiilor comunitare aplicabile importurilor din țări terțe necesită stabilirea unei liste cu țările terțe sau părți din țările terțe din care se pot importa ecvidee.

               (14)

               Selecția acestor țări ar trebui să se bazeze pe criterii cu caracter general, cum ar fi starea de sănătate a șeptelului, organizarea și competențele serviciilor sanitar-veterinare și normele de sănătate în vigoare.

               (15)

               În afară de aceasta, nu ar trebui autorizate importurile de ecvidee din țările infectate cu boli infecțioase sau contagioase ale animalelor care prezintă un risc pentru șeptelul comunitar sau care sunt indemne de asemenea boli de prea puțin timp. Aceste considerente sunt, de asemenea, valabile pentru importurile din țările terțe în care se efectuează vaccinarea împotriva unor asemenea boli.

               (16)

               Condițiile generale care se aplică importurilor din țări terțe ar trebui să fie completate de condiții speciale stabilite pe baza situației de sănătate din fiecare țară. Caracterul tehnic și diversitatea criteriilor pe care se bazează aceste condiții necesită, pentru definirea lor, recurgerea la o procedură comunitară flexibilă și rapidă, în cadrul căreia Comisia și statele membre cooperează strâns.

               (17)

               Prezentarea, la importul de ecvidee, a unui certificat conform unui model comun constituie un mijloc eficient de verificare a aplicării normelor comunitare. Aceste norme pot include dispoziții speciale care pot varia în funcție de țara terță în cauză și ar trebui să se țină seamă de acest lucru la stabilirea modelelor de certificat.

               (18)

               Experții veterinari ai Comisiei și ai statelor membre, desemnați de către Comisie, ar trebui să fie responsabili cu verificarea respectării cerințelor prezentei directive, în special în țările terțe.

               (19)

               Controalele efectuate la import ar trebui să vizeze originea și starea de sănătate a ecvideelor.

               (20)

               Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (6).

               (21)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa V partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 1
   Prezenta directivă stabilește condițiile de sănătate animală pentru circulația între statele membre și importul din țări terțe de ecvidee vii.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „exploatație” înseamnă o unitate agricolă sau de antrenament, un grajd sau, în general, orice spațiu sau instalație în care sunt ținute sau crescute, în mod obișnuit, ecvidee, indiferent de utilizare;

               (b)

               „ecvidee” înseamnă animalele sălbatice sau domestice din speciile ecvidee (inclusiv zebrele) sau asine sau animalele rezultate din încrucișările acestora;

               (c)

               „ecvidee înregistrate” înseamnă orice ecvideu înregistrat în conformitate cu definiția din Directiva 90/427/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind condițiile zootehnice și genealogice care reglementează schimburile intracomunitare cu ecvidee (7), identificat prin intermediul unui document de identificare emis de:

                           (i)

                           autoritatea responsabilă cu creșterea animalelor sau de orice altă autoritate competentă din țara de origine a animalului, care administrează fișa genealogică sau registrul pentru rasa de ecvidee în cauză; sau

                           (ii)

                           orice asociație sau organizație internațională care administrează caii pentru competiție sau curse;

               (d)

               „ecvidee destinate sacrificării” înseamnă ecvideele destinate a fi transportate fie direct, fie după trecerea lor printr-un centru de colectare autorizat, menționat la articolul 7, la abator, pentru a fi sacrificate;

               (e)

               „ecvidee pentru reproducție și producție” înseamnă ecvideele, altele decât cele menționate la literele (c) și (d);

               (f)

               „stat membru sau țară terță indemne de pesta cabalină africană” înseamnă orice stat membru sau țară terță pe teritoriul căreia nu s-a depistat niciun semn clinic, serologic (la ecvideele nevaccinate) sau epidemiologic de pestă cabalină africană în ultimii doi ani și în care nu s-au efectuat vaccinări împotriva acestei boli în ultimele 12 luni;

               (g)

               „boli cu declarare obligatorie” înseamnă bolile enumerate în anexa I;

               (h)

               „medic veterinar oficial” înseamnă medicul veterinar desemnat de autoritatea centrală competentă dintr-un stat membru sau dintr-o țară terță;

               (i)

               „admitere temporară” înseamnă statutul ecvideelor înregistrate, originare dintr-o țară terță și admise pe teritoriul Comunității pentru o perioadă de mai puțin de 90 de zile, care urmează să fie stabilită în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), în funcție de situația de sănătate din țara de origine.

         CAPITOLUL II

      NORME PRIVIND CIRCULAȚIA DE ECVIDEE ÎN CADRUL ȘI ÎNTRE STATELE MEMBRE

   Articolul 3
   Statele membre autorizează circulația de ecvidee înregistrate pe teritoriul lor sau expedierea de ecvidee către un alt stat membru numai în cazul în care animalele îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 4 și 5.
   Cu toate acestea, autoritățile competente din statele membre de destinație pot acorda derogări generale sau limitate privind circulația de ecvidee care:

               —

               sunt călărite sau transportate, în scopuri sportive sau recreative, pe drumuri situate în vecinătatea frontierelor interne ale Comunității;

               —

               participă la evenimente culturale sau similare acestora, organizate de organismele locale autorizate situate în vecinătatea frontierelor interne ale Comunității;

               —

               sunt destinate exclusiv pășunatului sau muncii, în mod provizoriu, în vecinătatea frontierelor interne ale Comunității.

         Statele membre care fac uz de o asemenea autorizație informează Comisia cu privire la conținutul derogărilor acordate.
   Articolul 4
   (1)   Ecvideele nu trebuie să prezinte niciun semn clinic de boală la inspecție. Inspecția trebuie efectuată în intervalul de 48 de ore anterioare îmbarcării sau încărcării lor. Cu toate acestea, în cazul ecvideelor înregistrate, această inspecție este solicitată, fără a aduce atingere articolului 6, numai pentru schimburile intracomunitare.
   (2)   Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (5) privind bolile cu declarare obligatorie, medicul veterinar oficial trebuie să se asigure, în cursul inspecției, că nu există motive – în special pe baza declarațiilor proprietarului sau crescătorului – pentru a trage concluzia că ecvideele au venit în contact cu ecvidee care suferă de o boală infecțioasă sau contagioasă în cele 15 zile anterioare inspecției.
   (3)   Ecvideele nu trebuie să fie destinate sacrificării în cadrul unui program național de eradicare a unei boli infecțioase sau contagioase.
   (4)   Ecvideele trebuie să fie identificate astfel:

               (a)

               în cazul ecvideelor înregistrate, prin intermediul unui document de identificare, prevăzut de Directiva 90/427/CEE, care trebuie să certifice, în special, respectarea alineatelor (5) și (6) din prezentul articol și articolul 5 din prezenta directivă.
               Medicul veterinar oficial trebuie să suspende valabilitatea documentului de identificare pe durata interdicțiilor prevăzute la alineatul (5) din prezentul articol sau la articolul 5 din prezenta directivă. După sacrificarea calului înregistrat, documentul de identificare trebuie returnat autorității emitente. Procedura de punere în aplicare a acestui punct este adoptată în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2);

               (b)

               în cazul ecvideelor pentru reproducție și producție, prin metoda stabilită în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).

         (5)   În afară de condițiile stabilite la articolul 5, ecvideele nu trebuie să provină dintr-o exploatație care a făcut obiectul uneia dintre următoarele măsuri de interdicție:

               (a)

               în cazul în care nu au fost sacrificate toate animalele din speciile sensibile la boală aflate în exploatația respectivă, perioada de interdicție care vizează exploatația de origine trebuie să fie de cel puțin:

                           (i)

                           șase luni, în cazul ecvideelor suspecte de a fi contractat durină, începând de la data ultimului contact efectiv sau presupus cu un animal bolnav. Cu toate acestea, în cazul unui armăsar, interdicția se aplică până la data castrării animalului;

                           (ii)

                           șase luni în caz de morvă sau de encefalomielită ecvină, începând de la data sacrificării ecvideelor care suferă de boala în cauză;

                           (iii)

                           în cazul de anemie infecțioasă, până la data la care, după ce animalele infectate au fost sacrificate, animalele rămase au o reacție negativă la două teste Coggins efectuate la un interval de trei luni;

                           (iv)

                           șase luni, în cazul stomatitei veziculoase;

                           (v)

                           o lună de la ultimul caz înregistrat, în caz de rabie;

                           (vi)

                           15 zile de la ultimul caz înregistrat, în caz de antrax;

               (b)

               în cazul în care toate animalele din speciile sensibile la boală aflate în exploatația respectivă au fost sacrificate și incintele dezinfectate, perioada de interdicție este de 30 de zile, începând cu data la care animalele au fost eliminate și incintele dezinfectate, cu excepția antraxului, caz în care perioada de interdicție este de 15 zile.
               Autoritățile competente pot acorda derogări de la aceste măsuri de interdicție pentru hipodromuri și piste de curse și informează Comisia cu privire la natura oricărei derogări acordate.

         (6)   În cazul în care un stat membru elaborează sau a elaborat un program de control opțional sau obligatoriu de combatere a unei boli la care ecvideele sunt sensibile, statul în cauză poate prezenta Comisiei acest program în termen de șase luni calculate de la 4 iulie 1990 în cazul Belgiei, Danemarcei, Germaniei, Irlandei, Greciei, Spaniei, Franței, Italiei, Luxemburgului, Țărilor de Jos, Portugaliei și Regatului Unit, de la 1 ianuarie 1995 în cazul Austriei, Finlandei și Suediei, de la 1 mai 2004 în cazul Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei și de la 1 ianuarie 2007 în cazul Bulgariei și al României, făcând referire, în special, la:

               (a)

               distribuția bolii pe teritoriul său;

               (b)

               motivația pentru elaborarea programului, ținând seama de gravitatea bolii și avantajele sale din perspectiva raportului costuri/beneficii;

               (c)

               zona geografică în care programul se va pune în aplicare;

               (d)

               diferitele categorii de statut aplicabile exploatațiilor, standardele care trebuie atinse în cazul fiecărei specii și procedurile de testare care urmează să se utilizeze;

               (e)

               procedurile de control al programului;

               (f)

               acțiunile ce trebuie întreprinse în cazul în care, indiferent din ce motiv, o exploatație își pierde statutul;

               (g)

               măsurile care trebuie luate în cazul în care rezultatele controalelor efectuate în conformitate cu dispozițiile programului sunt pozitive;

               (h)

               caracterul nediscriminatoriu dintre schimburile comerciale de pe teritoriul statului membru în cauză și schimburile intracomunitare.

         Comisia examinează programele prezentate de statele membre. După caz, le aprobă în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2). Orice garanții suplimentare, generale sau specifice, care pot fi solicitate în cadrul schimburilor intracomunitare, pot fi definite în conformitate cu aceeași procedură. Aceste garanții nu trebuie să le depășească pe cele solicitate de statul membru pe teritoriul său.
   Programele prezentate de statele membre pot fi modificate sau completate în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (3). Modificările sau completările la programele deja aprobate sau la garanțiile definite în conformitate cu paragraful al doilea pot fi aprobate în conformitate cu aceeași procedură.
   Articolul 5
   (1)   Un stat membru care nu este indemn de pestă cabalină africană poate expedia ecvidee din acea parte din teritoriul său considerată infectată în înțelesul alineatului (2) din prezentul articol numai în condițiile stabilite la alineatul (5).
   (2)   O parte din teritoriul unui stat membru este considerată infectată cu pesta cabalină africană în cazul în care:

               (a)

               un semn clinic, serologic (la animale nevaccinate) și/sau epidemiologic a demonstrat prezența pestei cabaline africane în ultimii doi ani; sau

               (b)

               s-a efectuat vaccinarea împotriva pestei cabaline africane în ultimele 12 luni.

         Partea din teritoriu considerată infectată cu pesta cabalină africană va cuprinde minimum:

               (a)

               o zonă de protecție cu o rază de cel puțin 100 km în jurul oricărui focar de infecție;

               (b)

               o zonă de supraveghere de cel puțin 50 km, care să se extindă dincolo de zona de protecție, în care nu s-a efectuat nicio vaccinare în ultimele 12 luni.

         (3)   Normele de control și măsurile de combatere a pestei cabaline africane privind teritoriile și zonele menționate la alineatul (2) și derogările relevante de la acestea sunt specificate de Directiva 92/35/CEE a Consiliului din 29 aprilie 1992 de stabilire a normelor de control și a măsurilor de combatere a pestei cabaline africane (8).
   (4)   Toate ecvideele vaccinate care se găsesc în zona de protecție trebuie înregistrate și marcate în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (d) din Directiva 92/35/CEE.
   Documentul de identificare și/sau certificatul de sănătate trebuie să conțină date clare cu privire la această vaccinare.
   (5)   Un stat membru poate expedia de pe teritoriul menționat la al doilea paragraf al alineatului (2) doar ecvidee care respectă următoarele cerințe:

               (a)

               animalele trebuie expediate doar în anumite perioade ale anului, în funcție de activitatea insectelor vectoare, care urmează să se stabilească în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (3);

               (b)

               animalele nu trebuie să prezinte niciun simptom clinic de pestă cabalină africană la data inspecției menționate la articolul 4 alineatul (1);

               (c)

               animalele trebuie să fi fost supuse la un test pentru pesta cabalină africană, astfel cum este descris în anexa IV, de două ori, la un interval cuprins între 21 și 30 de zile între cele două teste, al doilea dintre ele trebuind să se efectueze în cursul celor 10 zile dinaintea expedierii:

                           (i)

                           fie cu rezultate negative, în cazul în care nu au fost vaccinate împotriva pestei cabaline africane; sau

                           (ii)

                           fără să se fi înregistrat vreo creștere a titrului de anticorpi și fără să fi fost supuse vaccinării în ultimele două lui, în cazul în care au fost vaccinate împotriva pestei cabaline africane.

                     În conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2) și în urma avizului Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară, alte metode de control pot fi recunoscute;

               (d)

               animalele trebuie să fi fost ținute într-o unitate de carantină pentru o perioadă de cel puțin 40 de zile înainte de expediere;

               (e)

               animalele trebuie să fi fost protejate împotriva insectelor vectoare în perioada de carantină și în timpul transportului de la unitatea de carantină la locul de expediere.

         Articolul 6
   Statele membre care pun în aplicare un sistem de control alternativ, oferind garanții echivalente celor prevăzute la articolul 4 alineatul (5) în ceea ce privește circulația, pe teritoriul lor, a ecvideelor își pot acorda, pe bază de reciprocitate, derogări de la dispozițiile articolului 4 alineatul (1) a doua teză și articolului 8 alineatul (1) litera (b).
   Acestea informează Comisia în această privință.
   Articolul 7
   (1)   Ecvideele trebuie transportate, de îndată, de la exploatația de origine la locul de destinație fie direct, fie printr-un centru de colectare autorizat, astfel cum este definit de articolul 2 alineatul (2) litera (o) din Directiva 64/432/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de inspecție veterinară care afectează schimburile intracomunitare cu bovine și porcine (9), în vehicule sau containere care au fost curățate și dezinfectate periodic, la intervale care urmează să fie stabilite de statul membru de expediere. Vehiculele trebuie proiectate astfel încât dejecțiile, așternuturile de paie sau furajele să nu poată cădea din vehicul în timpul transportului. Fără a aduce atingere Regulamentului (CE) nr. 1/2005, transportul trebuie efectuat astfel încât sănătatea și bunăstarea ecvideelor să fie protejate eficient.
   (2)   Statul membru de destinație poate, în mod general sau limitat, să acorde o derogare de la unele dintre cerințele articolului 4 alineatul (5) pentru orice animal care poartă o marcă specială care indică că este destinat sacrificării, în cazul în care certificatul de sănătate în conformitate cu anexa III menționează această derogare.
   În cazul în care se acordă o asemenea derogare, ecvideele destinate sacrificării trebuie să fie transportate direct la abatorul desemnat și să fie sacrificate în termen de cinci zile de la sosirea la abator.
   (3)   Medicul veterinar oficial trebuie să înregistreze numărul de identificare sau numărul documentului de identificare al animalului sacrificat și să trimită autorității competente de la locul de expediere, la cererea acesteia din urmă, o atestare care să certifice că animalul a fost sacrificat.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre se asigură că:

               (a)

               ecvideele înregistrate care părăsesc exploatațiile sunt însoțite de documentul de identificare prevăzut la articolul 4 alineatul (4) litera (a) împreună cu, în cazul în care sunt destinate schimburilor intracomunitare, atestatul de sănătate prevăzut în anexa II;

               (b)

               ecvideele pentru reproducție, producție și sacrificare sunt însoțite, în cursul transportului, de un certificat de sănătate conform cu anexa III.

         (2)   Certificatul de sănătate sau, în cazul ecvideelor înregistrate, atestatul de sănătate trebuie, fără a aduce atingere prevederilor articolului 6, să fie întocmit în cele 48 de ore anterioare îmbarcării sau, în orice caz, nu mai târziu de ultima zi lucrătoare anterioară îmbarcării, în cel puțin una dintre limbile oficiale ale statelor membre de expediere și de destinație. Termenul de valabilitate a certificatului de sănătate sau a atestatului de sănătate este de 10 zile. Certificatul de sănătate sau atestatul de sănătate trebuie să conțină o singură coală.
   (3)   Pentru circulația între statele membre, ecvideele, altele decât ecvideele înregistrate, pot fi vizate de un singur certificat de sănătate pe lot, în loc de certificatul de sănătate individual menționat la alineatul (1) litera (b).
   Articolul 9
   Normele prevăzute de Directiva 90/425/CEE se aplică în special în ceea ce privește controalele efectuate la locul de origine, organizarea și urmările controalelor care vor fi efectuate de statul membru de destinație, precum și măsurile de salvgardare care vor fi puse în aplicare.
   Articolul 10
   Experții veterinari de la Comisie pot, în măsura în care acest lucru este necesar pentru aplicarea uniformă a prezentei directive și în cooperare cu autoritățile naționale competente, să efectueze inspecții la fața locului. Comisia informează statele membre cu privire la rezultatul inspecțiilor respective.
   Statele membre pe al căror teritoriu se efectuează o inspecție oferă experților tot sprijinul necesar pentru a-și îndeplini sarcinile.
   Normele de aplicare a prezentului articol se stabilesc în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).
   CAPITOLUL III

      NORME PRIVIND IMPORTAREA ECVIDEELOR DIN ȚĂRI TERȚE

   Articolul 11
   Ecvideele importate în Comunitate trebuie să îndeplinească condițiile stabilite la articolele 12-16.
   Articolul 12
   (1)   Importul de ecvidee în Comunitate este autorizat numai din țările terțe care apar pe o listă care este întocmită sau modificată în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).
   Având în vedere situația sănătății animale din țara terță și garanțiile pe care aceasta le furnizează în ceea ce privește ecvideele, se poate decide, în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), ca autorizația prevăzută la primul paragraf din prezentul alineat să se aplice pe întreg teritoriul țării terțe sau numai pe o parte din acesta.
   În acest scop, este luată în considerare modalitatea în care țara terță aplică și implementează, pe teritoriul său, standardele internaționale corespunzătoare, în special principiul regionalizării, în ceea ce privește cerințele de sănătate animală referitoare la importurile din alte țări terțe și din Comunitate.
   (2)   La stabilirea sau modificarea listei prevăzute la alineatul (1) se iau în considerare în special următoarele:

               (a)

               starea de sănătate a ecvideelor, a altor animale domestice și a faunei sălbatice din țara terță, acordându-se o atenție deosebită bolilor animale exotice și tuturor aspectelor legate de situația generală a sănătății animale și a mediului înconjurător din țară, în măsura în care aceasta ar putea reprezenta un risc pentru situația sănătății animale și a mediului înconjurător din Comunitate;

               (b)

               legislația din țara terță în ceea ce privește sănătatea și bunăstarea animalelor;

               (c)

               organizarea autorității sanitar-veterinare competente și a serviciilor de inspecție ale acesteia, prerogativele acestor servicii, modul cum sunt acestea supravegheate, precum și mijloacele de care dispun, inclusiv din punctul de vedere al efectivelor și capacităților de laborator, pentru a aplica legislația națională în mod corespunzător;

               (d)

               asigurările pe care le poate oferi autoritatea sanitar-veterinară competentă din țara terță în ceea ce privește respectarea condițiilor de sănătate animală corespunzătoare în vigoare în Comunitate sau aplicarea unor condiții echivalente;

               (e)

               apartenența țării terțe la Organizația Internațională pentru Sănătate Animală (OIE), precum și regularitatea și rapiditatea cu care această țară furnizează informații cu privire la existența unor boli ecvine infecțioase sau contagioase pe teritoriul său, în special a bolilor inventariate de către OIE și în anexa I la prezenta directivă;

               (f)

               garanțiile oferite de către țara terță în ceea ce privește furnizarea directă de informații Comisiei și statelor membre:

                           (i)

                           în termen de 24 de ore, în legătură cu confirmarea prezenței bolilor ecvine infecțioase enumerate în anexa I și cu orice schimbare a politicii de vaccinare referitoare la aceste boli;

                           (ii)

                           într-un interval corespunzător, în legătură cu orice modificare propusă a se aduce normelor de sănătate naționale privind ecvideele, în special celor referitoare la importuri;

                           (iii)

                           la intervale periodice, în legătură cu starea sănătății animale de pe teritoriul său în ceea ce privește ecvideele;

               (g)

               orice experiență dobândită în domeniul importului de ecvidee vii provenind din țări terțe și rezultatele controalelor eventual efectuate la import;

               (h)

               rezultatele inspecțiilor și/sau auditurilor comunitare efectuate în țara terță, în special rezultatele evaluării autorităților competente sau, la cererea Comisiei, raportul prezentat de autoritățile competente cu privire la inspecțiile pe care le-au efectuat;

               (i)

               conținutul normelor în vigoare în țara terță în ceea ce privește combaterea bolilor animale infecțioase sau contagioase și prevenirea acestora, inclusiv normele referitoare la importurile de ecvidee provenind din alte țări terțe, precum și punerea în aplicare a acestor norme.

         (3)   Comisia adoptă dispozițiile necesare pentru ca publicului să îi fie accesibile versiuni actualizate ale listei stabilite sau modificate în conformitate cu alineatul (1).
   Lista poate fi combinată cu alte liste întocmite în vederea protejării sănătății animale și a sănătății publice și pot include, de asemenea, modele de certificate de sănătate.
   (4)   Pentru fiecare țară terță sau grup de țări terțe, se stabilesc condiții specifice pentru import conform procedurii menționate la articolul 21 alineatul (2), având în vedere situația sănătății animale din țara sau țările terțe în cauză în ceea ce privește ecvideele.
   (5)   Normele de aplicare a alineatelor (1)-(4), precum și criteriile de înscriere a țărilor terțe sau a părților din țările terțe pe lista prevăzută la alineatul (1) se pot adopta în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).
   Articolul 13
   (1)   Ecvideele trebuie să provină din țări terțe:

               (a)

               indemne de pestă cabalină africană;

               (b)

               indemne, de doi ani, de encefalomielită ecvină venezueleană (EEV);

               (c)

               indemne, de șase luni, de durină și morvă.

         (2)   În conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), se poate decide:

               (a)

               că dispozițiile alineatului (1) al prezentului articol se aplică numai unei părți din teritoriul unei țări terțe.
               În cazul în care cerințele privind pesta cabalină africană se aplică regional, trebuie respectate cel puțin măsurile prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (5);

               (b)

               să solicite garanții suplimentare pentru bolile exotice în Comunitate.

         Articolul 14
   Înainte de data încărcării în vederea transportării spre statul membru de destinație, ecvideele trebuie să fi staționat fără întrerupere pe teritoriul sau în partea din teritoriul unei țări terțe sau, în caz de regionalizare, în partea din teritoriu definită în temeiul articolului 13 alineatul (2) litera (a) pentru o perioadă care urmează să fie stabilită în deciziile ce trebuie adoptate în temeiul articolului 15.
   Ecvideele trebuie să provină dintr-o exploatație aflată sub supraveghere veterinară.
   Articolul 15
   Importul de ecvidee de pe teritoriul unei țări terțe sau dintr-o parte din teritoriul unei țări terțe, definită în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) litera (a), care figurează pe o listă întocmită în conformitate cu articolul 12 alineatul (1), este autorizat numai în cazul în care ecvideele, în afară de cerințele stabilite la articolul 13:

               (a)

               respectă cerințele de sănătate animală adoptate, în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), pentru importul de ecvidee din țara în cauză, în funcție de specia în cauză și categoriile de ecvidee.
               Baza de referință pentru stabilirea cerințelor de sănătate animală respective este reprezentată de standardele prevăzute la articolele 4 și 5; și

               (b)

               în cazul unei țări terțe care nu este indemnă de stomatită veziculoasă sau de arterită virală de cel puțin șase luni, ecvideele trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

                           (i)

                           trebuie să provină dintr-o exploatație indemnă de stomatită veziculoasă de cel puțin șase luni și trebuie să fi reacționat negativ la un test serologic anterior expedierii;

                           (ii)

                           în cazul arteritei virale, ecvideele masculi trebuie, fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 19 litera (b), să fi reacționat negativ la un test serologic, la un test de izolare a virusului sau la orice alt test recunoscut în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), care ar garanta că animalul este indemn de această boală.
                           În conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2) și în urma avizului Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară, se pot defini categoriile de ecvidee masculi cărora li se aplică această cerință.

         Articolul 16
   (1)   Ecvideele trebuie identificate în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) și însoțite de un certificat de sănătate întocmit de un medic veterinar oficial din țara terță exportatoare. Acest certificat de sănătate trebuie:

               (a)

               să fie emis la data încărcării animalelor în vederea expedierii în statul membru de destinație sau, în cazul cailor înregistrați, în ultima zi lucrătoare anterioară îmbarcării;

               (b)

               să fie redactat în cel puțin una dintre limbile oficiale ale statului membru de destinație și în una dintre cele ale statului membru în care se efectuează inspecția la import;

               (c)

               să însoțească animalele, în original;

               (d)

               să ateste că animalele respectă cerințele prezentei directive și cerințele stabilite în temeiul prezentei directive în ceea ce privește importul din țări terțe;

               (e)

               să conțină o singură coală;

               (f)

               să fie prevăzut pentru un singur destinatar sau, în cazul animalelor destinate sacrificării, pentru un lot, cu condiția ca animalele să fie marcate și identificate în mod corespunzător.
               Statele membre informează Comisia cu privire la recurgerea la această opțiune.

         (2)   Certificatul de sănătate trebuie redactat pe un formular în conformitate cu un model stabilit în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).
   Articolul 17
   (1)   De îndată ce au fost introduse în statul membru de destinație, ecvideele destinate sacrificării sunt duse la un abator, fie direct, fie după trecerea printr-un centru de colectare, menționat la articolul 7, și, în conformitate cu cerințele de sănătate animală, sunt sacrificate într-un termen specificat în deciziile care urmează să fie adoptate în temeiul articolului 15.
   (2)   Fără a aduce atingere condițiilor speciale care pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2), autoritatea competentă din statul membru de destinație poate, având în vedere cerințele de sănătate animală, să autorizeze abatorul la care aceste ecvidee trebuie duse.
   Articolul 18
   Controalele trebuie efectuate la fața locului de experți veterinari din statele membre și de la Comisie, pentru a verifica dacă dispozițiile prezentei directive, în special cele ale articolului 12 alineatul (2), sunt aplicate.
   În cazul în care controalele efectuate în temeiul prezentului articol evidențiază fapte grave într-o exploatație autorizată, Comisia informează imediat statele membre cu privire la aceasta și adoptă de îndată o decizie de suspendare provizorie a autorizației. Decizia finală se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (3).
   Experții din statele membre care sunt responsabili cu controalele respective sunt numiți de Comisie, care hotărăște la propunerea statelor membre.
   Controalele respective sunt efectuate în numele Comunității, care suportă orice cheltuieli aferente.
   Frecvența și modalitățile de control se stabilesc în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2).
   Articolul 19
   În conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (2):

               (a)

               se poate decide ca importurile dintr-o țară terță sau dintr-o parte a unei țări terțe să fie limitate la anumite specii sau categorii de ecvidee;

               (b)

               fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 15, se stabilesc condițiile speciale pentru admiterea temporară pe teritoriul Comunității a ecvideelor înregistrate sau a ecvideelor destinate unor utilizări speciale sau reintroducerea lor pe teritoriul Comunității după ce au fost exportate temporar;

               (c)

               se determină condițiile pentru transformarea admiterii temporare în admitere permanentă;

               (d)

               poate fi desemnat un laborator comunitar de referință pentru una sau mai multe boli ale ecvideelor menționată (menționate) în anexa I și vor fi prevăzute funcțiile, sarcinile și procedurile pentru colaborarea cu laboratoarele care răspund de diagnosticarea bolilor infecțioase ale ecvideelor în statele membre.

         CAPITOLUL IV

      DISPOZIȚII FINALE

   Articolul 20
   Anexele I-IV sunt modificate în conformitate cu procedura menționată la articolul 21 alineatul (3).
   Articolul 21
   (1)   Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, înființat în temeiul articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (10).
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
   Termenul prevăzut la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
   (3)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
   Termenul prevăzut la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la 15 zile.
   Articolul 22
   Directiva 90/426/CEE, astfel cum a fost modificată prin actele menționate în anexa V partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre cu privire la termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor prevăzute în anexa V partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VI.
   Articolul 23
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 24
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. O. LITTORIN

      (1)  Avizul din 22 aprilie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO L 224, 18.8.1990, p. 42.

      (3)  A se vedea anexa V partea A.

      (4)  JO L 3, 5.1.2005, p. 1.

      (5)  JO L 224, 18.8.1990, p. 29.

      (6)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

      (7)  JO L 224, 18.8.1990, p. 55.

      (8)  JO L 157, 10.6.1992, p. 19.

      (9)  JO 121, 29.7.1964, p. 1977/64.

      (10)  JO L 31, 1.2.2002, p. 1.

      ANEXA I

         BOLI CU DECLARARE OBLIGATORIE

      Următoarele boli trebuie declarate obligatoriu:

                  —

                  durina;

                  —

                  morva;

                  —

                  encefalomielita ecvină (de toate tipurile, inclusiv EEV);

                  —

                  anemia infecțioasă;

                  —

                  rabia;

                  —

                  antraxul;

                  —

                  pesta cabalină africană;

                  —

                  stomatita veziculoasă.

      ANEXA II
      MODEL

         ATESTAT DE SĂNĂTATE
          (1)

      Pașaport nr.: …
      Subsemnatul certific (2) că ecvideul identificat anterior corespunde următoarelor cerințe:

                  (a)

                  a fost examinat astăzi și nu prezintă semne clinice de boală;

                  (b)

                  nu este destinat sacrificării în cadrul unui program național de eradicare a unei boli contagioase sau infecțioase;

                  (c)

                              —

                              nu provine de pe teritoriul sau dintr-o parte a teritoriului unui stat membru supus(ă) unor restricții legate de pesta cabalină africană; sau
                              provine de pe teritoriul sau dintr-o parte a teritoriului unui stat membru supus(ă) unor restricții pe motive de sănătatea animală și a obținut rezultate satisfăcătoare la testele efectuate între … și … în stația de carantină din …, în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) din Directiva 2009/156/CE (3);

                              —

                              nu este vaccinat împotriva pestei cabaline africane; sau
                              a fost vaccinat împotriva pestei cabalina africane la data de … (3)
                                  (4);

                  (d)

                  nu provine dintr-o exploatație care a fost supusă unei interdicții din motive de sănătate animală și nu a venit în contact cu ecvidee dintr-o exploatație care a fost supusă unei interdicții din motive de sănătate animală:

                              —

                              în cazul ecvideelor suspectate de a fi contractat durină, în intervalul de șase luni de la data ultimului contact efectiv sau posibil cu un animal bolnav. Cu toate acestea, în cazul armăsarilor, interdicția se aplică până când animalul este castrat;

                              —

                              în caz de răpciugă sau encefalomielită ecvină, în intervalul de șase luni de la data sacrificării ecvideelor infectate cu boala respectivă;

                              —

                              în cazul anemiei infecțioase, până la data la care, după ce animalele infectate au fost sacrificate, animalele rămase obțin un rezultat negativ la două teste Coggins efectuate la un interval de trei luni;

                              —

                              în cazul stomatitei veziculoase, timp de șase luni de la ultimul caz înregistrat;

                              —

                              în caz de rabie, timp de o lună de la ultimul caz înregistrat;

                              —

                              în caz de antrax, timp de cincisprezece zile de la ultimul caz înregistrat;

                              —

                              în cazul în care toate animalele din speciile sensibile la boală localizate în exploatația respectivă au fost sacrificate și anexele dezinfectate, timp de treizeci de zile începând cu data la care animalele au fost sacrificate și anexele dezinfectate, cu excepția antraxului, caz în care perioada de interdicție este de cincisprezece zile;

                  (e)

                  din informațiile pe care le dețin rezultă că nu a venit în contact cu ecvidee care au suferit de o boală infecțioasă sau contagioasă în ultimele cincisprezece zile;

                  (f)

                  în momentul inspecției, era apt pentru a fi transportat pe traseul prevăzut în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1/2005 (5).

                              Data

                              Locul

                              Ștampila și semnătura medicului veterinar oficial (6)

         (1)  Acest atestat nu este obligatoriu în cazul în care există un acord bilateral încheiat în conformitate cu articolul 6 din Directiva 2009/156/CE.

         (2)  Valabil timp de zece zile.

         (3)  A se bifa mențiunile care nu se aplică.

         (4)  Data vaccinării trebuie să figureze în pașaport.

         (5)  Această declarație nu îi scutește pe transportatori de obligațiile care le revin în conformitate cu dispozițiile comunitare în vigoare, în special cele referitoare la aptitudinea animalelor pentru a fi transportate.

         (6)  Numele cu majuscule și calitatea.

      ANEXA III
      MODEL

         CERTIFICAT DE SĂNĂTATE

         pentru comerțul între statele membre

         ECVIDEE

      ANEXA IV

         PESTA CABALINĂ AFRICANĂ

         DIAGNOSTICARE

      Reactivii pentru metodele de imunoabsorbție enzimatică (ELISA) descrise în cele ce urmează pot fi obținuți de la laboratorul comunitar de referință sau de la laboratoarele de referință ale OIE pentru pesta cabalină africană.
      1.   TEST ELISA COMPETITIV PENTRU DETECTAREA PREZENȚEI ANTICORPILOR VIRUSULUI PESTEI CABALINE AFRICANE (VPCA) (TEST OBLIGATORIU)

      Testul ELISA competitiv este utilizat pentru detectarea prezenței anticorpilor specifici ai virusului pestei cabaline africane în serurile provenite de la toate speciile de ecvidee. Antiserul de cobai împotriva VPCA (denumit în continuare „antiser de cobai”) este un antiser cu spectru larg, policlonal și imun; este specific serogrupului și permite detectarea tuturor serotipurilor cunoscute ale virusului acestei boli.
      Principiul de testare este întreruperea reacției dintre antigenul VPCA și un antiser de cobai pe un eșantion de ser de testat. Anticorpii VPCA din eșantionul de ser de testat sunt în competiție cu cei ai antiserului de cobai, ceea ce antrenează o atenuare a culorii preconizate (după adăugarea unui anticorp anticobai marcat cu o enzimă și a substratului). Serurile pot fi testate la o singură diluție de 1/5 (metoda testului punctual) sau pot fi titrate (metoda de titrare a serului) pentru obținerea unei serii de diluții. Valorile de inhibiție mai mari de 50 % pot fi considerate pozitive.
      Protocolul de testare descris anterior este utilizat de laboratorul regional de referință pentru pesta cabalină africană din Pirbright, Regatul Unit.
      1.1.   Descrierea testului

      1.1.1.   Pregătirea plăcilor

                  1.1.1.1.

                  Se depune pe plăci ELISA antigenul VPCA extras din culturi de celule infectate, diluat într-un tampon carbonat-bicarbonat cu pH 9,6. Se incubează plăcile ELISA peste noapte la 4 °C.

                  1.1.1.2.

                  Se spală plăcile de trei ori prin clătire și golirea godeurilor cu o soluție salină tamponată cu fosfat (SSTF) cu pH 7,2-7,4, apoi se usucă pe sugativă.

            1.1.2.   Godeuri de control

                  1.1.2.1.

                  Se titrează serurile de control pozitive într-o serie de diluții în baza doi, de la 1/5 la 1/640, în coloana 1, într-un tampon de blocare SSTF cu conținut de 0,05 % (v/v) de Tween-20, 5,0 % (m/v) de lapte praf degresat (Cadbury’s MarvelTM) și 1 % (v/v) de ser de bovine adulte, pentru a obține un volum final de 50 μl pentru fiecare godeu.

                  1.1.2.2.

                  Se adaugă 50 μl de ser de control negativ într-o diluție de 1/5 (10 μl ser + 40 μl tampon de blocare) în godeurile A și B din coloana 2.

                  1.1.2.3.

                  Se adaugă 100 μl de tampon de blocare în godeurile C și D din coloana 2 (control orb).

                  1.1.2.4.

                  Se adaugă 50 μl tampon de blocare în godeurile E, F, G și H din coloana 2 (control cu ser de cobai).

            1.1.3.   Metoda testului punctual

                  1.1.3.1.

                  Se adaugă la tamponul de blocare o diluție de 1/5 din fiecare ser de testat pentru dublarea godeurilor din coloanele de la 3 la 12 (seruri de 10 μl + 40 μl tampon de blocare).
                  sau

            1.1.4.   Metoda de titrare a serului

                  1.1.4.1.

                  Se prepară o serie de diluții în baza doi din fiecare eșantion de testat (de la 1/5 la 1/640) într-un tampon de blocare în opt godeuri în fiecare dintre coloanele de la 3 la 12.
                  apoi

            1.1.5.   Se adaugă 50 μl antiser de cobai, diluat în prealabil într-un tampon de blocare, în toate godeurile, cu excepția godeurilor de control orb din placa ELISA (toate godeurile conțin acum un volum final de 100 μl).

                  1.1.5.1.

                  Se incubează timp de 1 oră la 37 °C într-un agitator rotativ.

                  1.1.5.2.

                  Se spală plăcile de trei ori și se usucă în modul menționat anterior.

                  1.1.5.3.

                  Se adaugă în fiecare godeu 50 μl ser de iepure anticobai conjugat cu peroxidază de hrean, diluat în prealabil într-un tampon de blocare.

                  1.1.5.4.

                  Se incubează timp de 1 oră la 37 °C într-un agitator rotativ.

                  1.1.5.5.

                  Se spală plăcile de trei ori și se usucă în modul menționat anterior.

            1.1.6.   Cromogen

      Se prepară soluția cromogen OFD (OFD = ortofenildiamină) conform instrucțiunilor fabricantului (0,4 mg/ml în apă distilată sterilă) cu puțin timp înainte de utilizare. Se adaugă un substrat (peroxid de hidrogen = H2O2), pentru a obține o concentrație finală de 0,05 % (v/v) (1/2000 dintr-o soluție la 30 % de H2O2). Se adaugă 50 μl din soluția OFD în fiecare godeu și se lasă plăcile pe suport timp de 10 minute la temperatura ambiantă. Se oprește reacția prin adăugarea a 50 μl de acid sulfuric 1M (H2SO4) în fiecare godeu.
      1.1.7.   Citire

      Citire prin spectrofotometrie la 492 nm.
      1.2.   Exprimarea rezultatelor

                  1.2.1.

                  Cu ajutorul unui program de calculator, se stabilesc valorile de densitate optică (DO) și valoarea procentuală de inhibiție (PI) pentru serurile de testare și serurile de control, pe baza valorii medii înregistrate în cele patru godeuri care conțin serurile de cobai de control. Valorile DO și PI se utilizează pentru a stabili dacă testul a fost efectuat în limite acceptabile. Limitele superioare și inferioare ale serurilor de cobai de control se situează respectiv între valorile 1,4 și 0,4 de DO. Titrul punctului terminal de control pozitiv pe baza unui PI de 50 % ar trebui să fie 1/240 (între 1/120 și 1/480). Plăcile care nu sunt în conformitate cu criteriile menționate anterior trebuie respinse. Cu toate acestea, în cazul în care titrul serului de control pozitiv este mai mare de 1/480 și eșantioanele testate sunt, totuși, negative, eșantioanele negative cunoscute pot fi acceptate.
                  Godeurile duplicat cu ser de control negativ și godeurile duplicat de control orb ar trebui să prezinte valori PI cuprinse între + 25 % și – 25 %, respectiv între + 95 % și + 105 %. Nerespectarea acestor limite nu conduce la invalidarea rezultatelor plăcii, însă sugerează că este în curs formarea unei culori de fond.

                  1.2.2.

                  Pragul de diagnostic (valoarea-limită) pentru serurile testate este de 50 % (PI 50 %). Eșantioanele care prezintă valori PI mai mari de 50 % sunt considerate pozitive. Eșantioanele care prezintă valori PI mai mici de 50 % sunt considerate negative.
                  Eșantioanele care prezintă valori PI superioare sau inferioare pragului pentru godeurile duplicat sunt considerate neconcludente. Aceste eșantioane pot fi testate din nou printr-un test punctual sau prin titrare. Eșantioanele pozitive pot fi și ele titrate pentru a furniza o indicație cu privire la gradul de pozitivitate.

         Analiză punctuală

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  6

                  7

                  8

                  9

                  10

                  11

                  12

                  C+

                     Seruri testate

                  A

                  1:5

                  C-

                  31

                  32

                  33

                  34

                  35

                  36

                  37

                  38

                  39

                  40

                  B

                  1:10

                  C-

                  31

                  32

                  33

                  34

                  35

                  36

                  37

                  38

                  39

                  40

                  C

                  1:20

                  orb

                  D

                  1:40

                  orb

                  E

                  1:80

                  CC

                  F

                  1:160

                  CC

                  G

                  1:320

                  CC

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  6

                  7

                  8

                  9

                  10

                  H

                  1:640

                  CC

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  6

                  7

                  8

                  9

                  10

                              C-

                              =

                              control negativ.

                              C+

                              =

                              control pozitiv.

                              CC

                              =

                              control cu cobai.

         Seruri testate

                  1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  6

                  7

                  8

                  9

                  10

                  11

                  12

                  C+

                     Seruri testate

                  A

                  1:5

                  C-

                  1:5

                  1:5

                  B

                  1:10

                  C-

                  1:10

                  1:10

                  C

                  1:20

                  orb

                  1:20

                  1:20

                  D

                  1:40

                  orb

                  1:40

                  1:40

                  E

                  1:80

                  CC

                  1:80

                  1:80

                  F

                  1:160

                  CC

                  1:160

                  1:160

                  G

                  1:320

                  CC

                  1:320

                  1:320

                  H

                  1:640

                  CC

                  1:640

                  1:640

                              C-

                              =

                              control negativ.

                              C+

                              =

                              control pozitiv.

                              CC

                              =

                              control cu cobai.

            2.   TEST ELISA INDIRECT PENTRU DETECTAREA PREZENȚEI ANTICORPILOR PESTEI CABALINE AFRICANE (VPCA) (TEST OBLIGATORIU)

      Testul descris în continuare este în conformitate cu descrierea din capitolul 2.1.11 din Manualul de standarde pentru teste de diagnosticare și vaccinuri al OIE, ediția a patra, 2000.
      Proteina recombinantă VP7 a fost utilizată ca antigen pentru detectarea prezenței anticorpilor virusului pestei cabaline africane; metoda este foarte sensibilă și foarte specifică. Această proteină prezintă, de asemenea, avantajul de a fi stabilă și neinfecțioasă.
      2.1.   Descrierea testului

      2.1.1.   Faza solidă

                  2.1.1.1.

                  Plăcile ELISA se sensibilizează cu proteina recombinantă VP7 a VPCA de serotip 4, diluată într-un tampon carbonat/bicarbonat cu pH 9,6. Se incubează plăcile peste noapte la 4 °C.

                  2.1.1.2.

                  Se clătesc plăcile de cinci ori cu apă distilată cu conținut de 0,01 % (v/v) Tween-20 (soluție de spălare). Se scutură ușor plăcile pe un material absorbant pentru a îndepărta orice urmă de apă.

                  2.1.1.3.

                  Se saturează plăcile cu o soluție SSTF + 5 % (m/v) de lapte praf degresat (lapte NestléTM), câte 200 μl în fiecare godeu timp de o oră la 37 °C.

                  2.1.1.4.

                  Se înlătură soluția de saturare și se scutură ușor plăcile pe un material absorbant.

            2.1.2.   Eșantioane

                  2.1.2.1.

                  Serurile de testat și serurile pozitiv și negativ de control se diluează la 1/25 într-o soluție SSTF + 5 % (m/v) de lapte degresat + 0,05 % (v/v) Tween-20; se aplică apoi 100 μl în fiecare godeu. Se incubează timp de 1 oră la 37 °C.
                  Pentru titrare, se efectuează serii de diluție în baza doi începând de la 1/25 (100 μl/godeu), utilizându-se câte o coloană a plăcii pentru fiecare ser; se procedează la fel pentru controalele pozitiv și negativ. Se incubează timp de 1 oră la 37 °C.

                  2.1.2.2.

                  Se clătesc plăcile în conformitate cu descrierea din etapa 2.1.1.2.

            2.1.3.   Conjugat

                  2.1.3.1.

                  Se depun în fiecare godeu câte 100 μl de anticorpi anti-cal conjugați cu peroxidază de hrean; anticorpii se diluează într-o SSTF + 5 % lapte degresat + 0,05 % Tween-20 cu pH 7,2. Se incubează timp de 1 oră la 37 °C.

                  2.1.3.2.

                  Se clătesc plăcile în conformitate cu descrierea din etapa 2.1.1.2.

            2.1.4.   Cromogen/substrat

                  2.1.4.1.

                  Se adaugă 200 μl/godeu de soluție de cromogen/substrat [10 ml de 80,6 mM de DMAB (dimetilaminobenzaldehidă) + 10 ml de 1,56 mM de MBTH (3-metil-2-benzotiazolină de hidroclorură de hidrazonă) + 5 μl de H2O2].
                  Se blochează reacția colorimetrică după aproximativ 5-10 minute (înainte să înceapă să se coloreze controlul negativ) prin adăugarea a 50 μl de H2SO4 3N.
                  Se pot utiliza și alți cromogeni, cum ar fi ABTS [2,2’-azino-bis-(3-etilbenzotiazolină-6-acid sulfonic)], TMB (tetrametil de benzidină) sau OFD (ortofenil diamină).

                  2.1.4.2.

                  Se citește placa la 600 nm (sau 620 nm).

            2.2.   Interpretarea rezultatelor

                  2.2.1.

                  Se calculează valoarea pragului adăugând 0,6 la valoarea controlului negativ (0,6 este abaterea standard calculată pe baza unui grup de 30 de seruri negative).

                  2.2.2.

                  Eșantioanele testate care prezintă o valoare de absorbție inferioară pragului sunt considerate negative.

                  2.2.3.

                  Eșantioanele testate care prezintă o valoare de absorbție superioară pragului + 0,15 sunt considerate pozitive.

                  2.2.4.

                  Eșantioanele testate care prezintă o valoare de absorbție intermediară sunt neconcludente și trebuie utilizată o a doua tehnică pentru confirmarea rezultatului.

            3.   TESTUL ELISA DE BLOCARE PENTRU DETECTAREA PREZENȚEI ANTICORPILOR VIRUSULUI PESTEI CABALINE AFRICANE (VPCA) (TEST OBLIGATORIU)

      Testul ELISA de blocare are ca scop detectarea prezenței anticorpilor specifici virusului pestei cabaline africane în serurile provenite de la orice specie susceptibilă la acest virus. VP7 constituie proteina antigenică principală a VPCA, fiind prezentă în toate cele 9 serotipuri. Deoarece anticorpul monoclonal este îndreptat tot împotriva proteinei VP7, testul va fi foarte sensibil și foarte specific. De asemenea, antigenul recombinant VP7 este total inofensiv și, prin urmare, foarte sigur.
      Principiul testului este întreruperea reacției dintre proteina recombinantă VP7, în calitate de antigen legat de placa ELISA, și anticorpul monoclonal conjugat, specific proteinei VP7. Anticorpii din serurile de testat vor bloca reacția dintre antigen și anticorpul monoclonal, ceea ce va duce la atenuarea culorii.
      Testul descris în continuare este utilizat de laboratorul comunitar de referință pentru pesta cabalină africană din Algete, Spania.
      3.1.   Descrierea testului

      3.1.1.   Plăcile ELISA

                  3.1.1.1.

                  Se depune pe plăci ELISA antigenul VPCA de serotip 4 cu proteina recombinantă VP7, diluată într-un tampon carbonat/bicarbonat cu pH 9,6 și se incubează peste noapte la 4 °C.

                  3.1.1.2.

                  Se spală plăcile de 5 ori cu o soluție salină tamponată cu fosfat (SSTF) cu conținut de 0,05 % (v/v) de Tween-20.

                  3.1.1.3.

                  Se stabilizează placa prin tratare cu ajutorul unei soluții de stabilizare (pentru a permite păstrarea pe termen lung la 4 °C fără pierdere de activitate) și se usucă pe sugativă.

            3.1.2.   Eșantioane și controale

                  3.1.2.1.

                  :

                  Depistare

                  :

                  Se diluează serurile de testat și serurile de control în proporție de 1 la 10 direct pe placă în SSTF pentru a obține un volum final de 100 μl în fiecare godeu. Se incubează timp de o oră la 37 °C.

                  3.1.2.2.

                  :

                  Titrare

                  :

                  Se pregătește o serie de diluții în baza doi de seruri de testat și de control pozitive (100 μl în fiecare godeu) de la 1/10 la 1/1 280, care se depun în opt godeuri. Controlul negativ este testat la o diluție de 1/10.

            3.1.3.   Conjugat

      Se adaugă 50 μl de anticorp monoclonal diluat în prealabil (anticorp monoclonal conjugat cu peroxidază de hrean) în fiecare godeu și se amestecă ușor pentru a omogeniza. Se incubează timp de 30 de minute la 37 °C.
      3.1.4.   Se spală plăcile de 5 ori cu SSTF și se usucă pe sugativă cum s-a descris anterior.
      3.1.5.   Cromogen/substrat

      Se adaugă în fiecare godeu 100 μl din soluția următoare de cromogen/substrat: 1 ml de ABTS [2,2’-azino-bis-(3-etilbenzotiazolină-6-acid sulfonic)] cu 5 mg/ml + 9 ml de tampon de substrat (0,1 M de tampon de fosfat-citrat cu pH 4 cu conținut de 0,03 % de H2O2), apoi se incubează timp de 10 minute la temperatura ambiantă. Se stopează formarea culorii prin adăugarea în fiecare godeu a 100 μl de DSS (dodecil sulfat de sodiu) la 2 % (m/v).
      3.1.6.   Citire

      Se citește la 405 nm într-un cititor de plăci ELISA.
      3.2.   Interpretarea rezultatelor

      3.2.1.   Valabilitatea testului

      Testul este valabil atunci când densitatea optică (DO) a controlului negativ (CN) este mai mare de 0,1 și DO a controlului pozitiv (CP) este mai mică de 0,2.
      3.2.2.   Calcularea limitelor

                  Limită pozitivă

                  =

                  CN – [(CN – CP) × 0,3]

                  Limită negativă

                  =

                  CN – [(CN – CP) × 0,2]

            CN este DO a controlului negativ și CP este DO a controlului pozitiv.
      3.2.3.   Interpretarea rezultatelor

      La depistarea anticorpilor VPCA, eșantioanele care prezintă valori ale DO mai mici decât limita pozitivă trebuie considerate pozitive.
      La depistarea anticorpilor VPCA, eșantioanele care prezintă valori ale DO mai mari decât limita pozitivă trebuie considerate negative.
      Eșantioanele care prezintă valori ale DO care se încadrează între aceste două valori trebuie considerate neconcludente, fiind necesară prelevarea altor eșantioane de la animale după 2-3 săptămâni.

      ANEXA V
      PARTEA A

         Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare

      (menționate la articolul 22)

                  Directiva 90/426/CEE a Consiliului
                  (JO L 224, 18.8.1990, p. 42)

                  Directiva 90/425/CEE a Consiliului
                  (JO L 224, 18.8.1990, p. 29)

                  Exclusiv articolul 15 alineatul (3)

                  Directiva 91/496/CEE a Consiliului
                  (JO L 268, 24.9.1991, p. 56)

                  Exclusiv trimiterea la Directiva 90/426/CEE de la articolul 26 alineatul (2)

                  Decizia 92/130/CEE a Comisiei
                  (JO L 47, 22.2.1992, p. 26)

                  Directiva 92/36/CEE a Consiliului
                  (JO L 157, 10.6.1992, p. 28)

                  Exclusiv articolul 1

                  Actul de aderare din 1994, punctul V.E.I.A.3 din anexa I
                  (JO C 241, 29.8.1994, p. 132)

                  Decizia 2001/298/CE a Comisiei
                  (JO L 102, 12.4.2001, p. 63)

                  Exclusiv trimiterea la Directiva 90/426/CEE de la articolul 1 alineatul (1) și de la punctul 2 din anexa I

                  Decizia 2002/160/CE a Comisiei
                  (JO L 53, 23.2.2002, p. 37)

                  Regulamentul (CE) nr. 806/2003 al Consiliului
                  (JO L 122, 16.5.2003. p. 1)

                  Exclusiv punctul 10 din anexa III

                  Actul de aderare din 2003, punctul 6B.I.16 din anexa II
                  (JO L 236, 23.9.2003, p. 381)

                  Directiva 2004/68/CE a Consiliului
                  (JO L 139, 30.4.2004, p. 321)

                  Exclusiv articolul 15

                  Directiva 2006/104/CE a Consiliului
                  (JO L 363, 20.12.2006, p. 352)

                  Exclusiv punctul I.2 din anexă

                  Directiva 2008/73/CE a Consiliului
                  (JO L 219, 14.8.2008, p. 40)

                  Exclusiv articolul 7

            PARTEA B

         Termene de transpunere în dreptul intern

      (menționate la articolul 22)

                  Directiva

                  Data limită de transpunere

                  90/426/CEE

                  1 ianuarie 1992

                  90/425/CEE

                  1 iulie 1992

                  91/496/CEE

                  1 iulie 1992

                  92/36/CEE

                  31 decembrie 1992

                  2004/68/CE

                  19 noiembrie 2005

                  2006/104/CE

                  1 ianuarie 2007

                  2008/73/CE

                  1 ianuarie 2010

      ANEXA VI

         Tabel de corespondență

                  Directiva 90/426/CEE

                  Prezenta directivă

                  Articolul 1

                  Articolul 1

                  Articolul 2 literele (a) și (b)

                  Articolul 2 literele (a) și (b)

                  Articolul 2 litera (c)

                  Articolul 2 litera (c) punctele (i) și (ii)

                  Articolul 2 literele (d)-(i)

                  Articolul 2 literele (d)-(i)

                  Articolul 3

                  Articolul 3

                  Articolul 4 alineatele (1), (2) și (3)

                  Articolul 4 alineatele (1), (2) și (3)

                  Articolul 4 alineatul (4) punctele (i) și (ii)

                  Articolul 4 alineatul (4) literele (a) și (b)

                  Articolul 4 alineatul (5) litera (a), de la prima la a șasea liniuță

                  Articolul 4 alineatul (5) litera (a) punctele (i)-(vi)

                  Articolul 4 alineatul (5) litera (b)

                  Articolul 4 alineatul (5) litera (b)

                  Articolul 4 alineatul (6) primul paragraf, de la prima la a opta liniuță

                  Articolul 4 alineatul (6) primul paragraf literele (a)-(h)

                  Articolul 4 alineatul (6) al doilea și al treilea paragraf

                  Articolul 4 alineatul (6) al doilea și al treilea paragraf

                  Articolul 5 alineatul (1)

                  Articolul 5 alineatul (1)

                  Articolul 5 alineatul (2) litera (a)

                  Articolul 5 alineatul (2) primul paragraf literele (a) și (b)

                  Articolul 5 alineatul (2) litera (b)

                  Articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf literele (a) și (b)

                  Articolul 5 alineatul (2) litera (c)

                  Articolul 5 alineatul (3)

                  Articolul 5 alineatul (2) litera (d)

                  Articolul 5 alineatul (4)

                  Articolul 5 alineatul (3) literele (a) și (b)

                  Articolul 5 alineatul (5) literele (a) și (b)

                  Articolul 5 alineatul (3) litera (c) prima și a doua liniuță

                  Articolul 5 alineatul (5) litera (c) primul paragraf punctele (i) și (ii)

                  Articolul 5 alineatul (3) litera (c) a doua liniuță ultima teză

                  Articolul 5 alineatul (5) litera (c) al doilea paragraf

                  Articolul 5 alineatul (3) literele (d) și (e)

                  Articolul 5 alineatul (5) literele (d) și (e)

                  Articolul 6

                  Articolul 6

                  Articolul 7

                  Articolul 7

                  Articolul 8 alineatul (1) primul paragraf prima și a doua liniuță

                  Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b)

                  Articolul 8 alineatul (1) al doilea paragraf

                  Articolul 8 alineatul (2)

                  Articolul 8 alineatul (2)

                  Articolul 8 alineatul (3)

                  Articolul 9

                  Articolul 9

                  Articolul 10

                  Articolul 10

                  Articolul 11 alineatul (1)

                  Articolul 11

                  Articolul 11 alineatul (2)

                  —

                  Articolul 12

                  Articolul 12

                  Articolul 13

                  Articolul 13

                  Articolul 14

                  Articolul 14

                  Articolul 15

                  Articolul 15

                  Articolul 16 alineatul (1) literele (a)-(f)

                  Articolul 16 alineatul (1) literele (a)-(f)

                  Articolul 16 alineatul (1) teza finală

                  —

                  Articolul 16 alineatul (2)

                  Articolul 16 alineatul (2)

                  Articolul 17

                  Articolul 18

                  Articolul 18

                  Articolul 17

                  Articolul 19 punctele (i)-(iv)

                  Articolul 19 literele (a)-(d)

                  Articolul 22

                  —

                  Articolul 23

                  Articolul 20

                  Articolul 24 alineatele (1) și (2)

                  Articolul 21 alineatele (1) și (2)

                  Articolul 24 alineatul (3)

                  —

                  Articolul 25 alineatele (1) și (2)

                  Articolul 21 alineatele (1) și (3)

                  Articolul 26

                  —

                  Articolul 27

                  —

                  —

                  Articolul 22

                  —

                  Articolul 23

                  Articolul 28

                  Articolul 24

                  Anexa A

                  Anexa I

                  Anexa B

                  Anexa II

                  Anexa C

                  Anexa III

                  Anexa D

                  Anexa IV

                  —

                  Anexa V

                  —

                  Anexa VI