title: Directiva 98/56/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind comercializarea materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale

text:
               03/Volumul 25

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               107

         31998L0056

               L 226/16

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/56/CE A CONSILIULUI

   din 20 iulie 1998
   privind comercializarea materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3)

   întrucât:

               (1)

               Producția de plante ornamentale deține un loc important în agricultura Comunității.

               (2)

               Rezultatele satisfăcătoare ale culturii plantelor ornamentale depind într-o mare măsură de calitatea și de starea sanitară a materialelor utilizate pentru înmulțirea plantelor ornamentale.

               (3)

               Adoptarea unor condiții armonizate la nivel comunitar va garanta primirea în bună stare fitosanitară și de bună calitate a materialelor de înmulțire de către cumpărătorii de pe teritoriul Comunității.

               (4)

               În măsura în care se referă la aspectele fitosanitare, aceste condiții armonizate trebuie să fie în conformitate cu Directiva 77/93/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1976 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a organismelor dăunătoare plantelor sau produselor din plante și împotriva răspândirii lor în interiorul Comunității (4).

               (5)

               Ar trebui să se stabilească reguli comunitare pentru toate genurile și speciile de plante ornamentale din cadrul Comunității, cu excepția genurilor și speciilor prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor de faună și floră sălbatică prin controlul comercializării lor (5).

               (6)

               Fără a aduce atingere dispozițiilor fitosanitare prevăzute de Directiva 77/93/CEE, nu ar trebui aplicate regulile comunitare privind comercializarea materialelor de înmulțire atunci când se dovedește că aceste materiale și plante sunt destinate exportului către țări terțe, dat fiind faptul că dispozițiile în vigoare în aceste țări pot să difere de cele din prezenta directivă.

               (7)

               Stabilirea standardelor fitosanitare și de calitate pentru anumite genuri și specii de plante ornamentale necesită studii tehnice și științifice lungi și detaliate; întrucât ar trebui, prin urmare, să se definească o procedură pentru stabilirea standardelor în cauză.

               (8)

               Este, în primul rând, responsabilitatea furnizorilor de materiale de înmulțire să asigure că produsele lor îndeplinesc cerințele stabilite de prezenta directivă.

               (9)

               Este necesar ca autoritățile competente din statele membre, când efectuează controale și inspecții, să garanteze că acești furnizori îndeplinesc condițiile menționate anterior.

               (10)

               Ar trebui introduse măsuri de control comunitare pentru a garanta o aplicare uniformă în toate statele membre a standardelor stabilite în prezenta directivă.

               (11)

               Este în interesul cumpărătorului de materiale de înmulțire ca denumirea soiului sau a grupei de plante să fie cunoscută și ca identitatea lor să fie protejată.

               (12)

               Caracteristicile specifice ale industriei care operează în sectorul plantelor ornamentale constituie un factor de complicație; întrucât, din această cauză, obiectivul enunțat anterior poate fi realizat cel mai bine fie printr-o cunoaștere comună a soiului, fie, în cazul în care este vorba de soiuri sau grupe de plante, printr-o descriere stabilită și păstrată de furnizor care să fie disponibilă.

               (13)

               Pentru a garanta identitatea și comercializarea ordonată a materialelor de înmulțire, este important să se adopte norme comunitare privind separarea loturilor și marcajul; întrucât ar trebui ca etichetele să furnizeze datele necesare atât controlului oficial, cât și informării producătorului.

               (14)

               Ar trebui adoptate norme care să permită, în cazul unor dificultăți temporare de aprovizionare, comercializarea materialelor de înmulțire care îndeplinesc cerințe mai puțin stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă.

               (15)

               Ar trebui să se prevadă posibilitatea autorizării comercializării, în interiorul Comunității, a materialelor de înmulțire produse în țări terțe, cu condiția ca aceste produse să ofere, în toate cazurile, aceleași garanții ca materialele de înmulțire produse în cadrul Comunității și să fie în conformitate cu dispozițiile comunitare.

               (16)

               Pentru a armoniza metodele tehnice de control aplicate în statele membre și pentru a compara materialele de înmulțire produse în cadrul Comunității cu cele produse în țări terțe, ar trebui să se efectueze teste comparative pentru a se verifica conformitatea materialelor de înmulțire cu prezenta directivă.

               (17)

               Pentru a facilita punerea eficientă în aplicare a prezentei directive, ar trebui să se încredințeze Comisiei sarcina de a adopta măsuri care să permită aplicarea sa; întrucât aceste măsuri ar trebui să fie adoptate în conformitate cu o procedură care să prevadă o cooperare strânsă între Comisie și statele membre în cadrul unui comitet permanent pentru materialele de înmulțire și plantele ornamentale.

               (18)

               Directiva 91/682/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1991 privind comercializarea materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale și plantele ornamentale (6) a stabilit condiții armonizate la nivel comunitar pentru a garanta că toți cumpărătorii de pe teritoriul Comunității primesc materiale de înmulțire și plante ornamentale în bună stare fitosanitară și de bună calitate.

               (19)

               Unele state membre s-au confruntat cu dificultăți în interpretarea și transpunerea directivei menționate anterior.

               (20)

               Directiva în cauză a fost considerată ca putând fi inclusă în inițiativa SLIM (Simplificarea legislației privind piața internă), lansată de Comisie în mai 1996.

               (21)

               Echipa SLIM responsabilă cu plantele ornamentale a formulat diverse recomandări având ca scop simplificarea directivei în cauză; întrucât aceste recomandări figurează în comunicarea către Comisie, Consiliu și Parlament privind inițiativa SLIM.

               (22)

               Aceste recomandări se refereau la persoanele care trebuie supuse controlului prevăzut de directiva menționată anterior, la speciile pe care trebuie să le vizeze prezenta directivă, la autenticitatea soiului, la relațiile reciproce dintre această directivă și Directiva 77/93/CEE, precum și la echivalența țărilor terțe.

               (23)

               Este de dorit ca, după examinarea acestor recomandări, să se modifice anumite dispoziții din Directiva 91/682/CEE; întrucât, ținând seama de numărul modificărilor care trebuie aduse, directiva ar trebui să fie refăcută pentru a se obține o claritate satisfăcătoare,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   TITLUL I
   DOMENIUL DE APLICARE
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă privește comercializarea în cadrul Comunității a materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale, fără a aduce atingere regulilor privind protecția florei sălbatice prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 338/97, normelor privind ambalajele și deșeurile de ambalaje prevăzute de Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7) sau, cu excepția dispozițiilor contrare prezentei directive sau adoptate în temeiul prezentei directive, regulilor fitosanitare prevăzute de Directiva 77/93/CEE.
   (2)   Prezenta directivă nu se aplică:

               —

               materialelor despre care se dovedește că sunt destinate exportului către țări terțe, în cazul în care sunt identificate ca atare și suficient izolate;

               —

               materialelor a căror produse nu sunt destinate unor scopuri ornamentale, în cazul în care acestea intră sub incidența altor acte legislative comunitare privind comercializarea materialelor în cauză.

         (3)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, se poate decide că toate sau o parte din cerințele prevăzute de prezenta directivă nu sunt aplicabile semințelor anumitor specii sau anumitor grupe de plante în cazul în care sunt destinate să producă noi materiale de înmulțire și în cazul în care nu există o legătură semnificativă între calitatea acestor semințe și aceea a materialului provenit din ele.
   TITLUL II
   DEFINIȚII
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive, se înțelege prin:

               1.

               „Material de înmulțire”: un material vegetal destinat pentru:

                           —

                           înmulțirea plantelor ornamentale sau

                           —

                           producerea de plante ornamentale; totuși, în cazul producerilor efectuate pornind de la plante întregi prezenta definiție nu se aplică decât în măsura în care planta ornamentală care rezultă este destinată comercializării.

                     „Înmulțire”: reproducerea pe cale vegetativă sau altă cale.

               2.

               „Furnizor”: orice persoană fizică sau juridică care comercializează sau importă material de înmulțire.

               3.

               „Comercializare”: vânzarea sau livrarea de către un furnizor unei alte persoane. Vânzarea include menținerea la dispoziție sau în stoc, expunerea pentru vânzare, oferta spre vânzare.

               4.

               „Organism oficial responsabil”:

                           (a)

                           autoritatea unică și centrală, creată sau numită de statul membru sub controlul guvernului național și responsabilă de problemele referitoare la calitate;

                           (b)

                           orice autoritate publică creată:

                                       —

                                       fie la nivel național,

                                       —

                                       fie la nivel regional, sub controlul autorităților naționale, în limitele stabilite de constituția statului membru în cauză.

                     Organismele menționate anterior pot, în conformitate cu legislația lor națională, să delege obligațiile care le revin în temeiul prezentei directive și care trebuie îndeplinite sub autoritatea și controlul lor oricărei persoane juridice, de drept public sau privat, care, în temeiul statutelor sale oficiale desemnate, este însărcinată exclusiv cu obligații de interes public specifice, cu condiția ca această persoană juridică și membrii săi să nu obțină nici un profit personal de pe urma măsurilor pe care le iau.
               În plus, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, orice persoană juridică înființată în numele organismului prevăzut la litera (a) și care acționează sub autoritatea și controlul acestui organism poate fi desemnată, cu condiția ca această persoană juridică să nu obțină nici un profit personal ca rezultat al măsurilor pe care le ia.
               Statele membre notifică Comisiei organismele lor oficiale responsabile. Comisia transmite această informație celorlalte state membre.

               5.

               „Lot”: un anumit număr de elemente dintr-un produs unic, identificabil prin omogenitatea compoziției și a originii sale.

         TITLUL III
   CONDIȚIILE PE CARE TREBUIE LE ÎNDEPLINEASCĂ MATERIALELE DE ÎNMULȚIRE
   Articolul 3
   (1)   Furnizorii nu pot comercializa materiale de înmulțire decât în cazul în care acestea îndeplinesc cerințele prezentei directive.
   (2)   Alineatul (1) nu se aplică materialelor de înmulțire destinate:

               (a)

               unor scopuri experimentale sau științifice;

               (b)

               unor procese de selecție sau

               (c)

               conservării diversității genetice.

         (3)   Normele de aplicare a alineatului (2) pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   Articolul 4
   Materialele de înmulțire trebuie să îndeplinească, dacă este cazul, condițiile fitosanitare adecvate prevăzute de Directiva 77/93/CEE.
   Articolul 5
   (1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolelor 1 și 4, materialele de înmulțire trebuie, la comercializare:

               —

               să fie, cel puțin după examinarea vizuală, indemne de organisme dăunătoare care le-ar afecta calitatea, precum și de orice semn sau simptom al unor astfel organisme care le-ar reduce utilitatea;

               —

               să fie indemne de orice defect care le-ar putea afecta calitatea de materiale de înmulțire;

               —

               să prezinte vigoare și dimensiuni satisfăcătoare ținând seama de utilitatea lor de material de înmulțire;

               —

               în cazul semințelor, să aibă o capacitate germinativă satisfăcătoare;

               —

               să aibă, dacă sunt comercializate cu referință la un soi în conformitate cu articolul 9, o identitate și o puritate a soiului satisfăcătoare.

         (2)   Orice material de înmulțire care prezintă semne sau simptome vizibile ale prezenței unor organisme dăunătoare este tratat într-o manieră adecvată sau, după caz, retras.
   (3)   În cazul materialelor de înmulțire de Citrus, următoarele dispoziții trebuie, de asemenea, respectate:

               (a)

               să fie derivate din materiale inițiale care au fost controlate și care nu prezentau nici un simptom de virusuri, micoplasme sau boli;

               (b)

               să fi fost controlate și să fie efectiv indemne de astfel de virusuri, micoplasme sau boli de la începutul ultimului ciclu vegetativ;

               (c)

               în cazul altoirilor, să fi fost altoite pe portaltoaie altele, decât cele sensibile la viroizi.

         (4)   În cazul bulbilor de flori, următoarele dispoziții trebuie, de asemenea, respectate:

               —

               materialele de înmulțire trebuie să fie derivate direct din materiale care au fost controlate în stadiul de cultură și care sunt efectiv indemne de organisme dăunătoare și de boli, precum și de semnele sau simptomele organismelor și bolilor în cauză.

         (5)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, se poate stabili, pentru un anumit gen sau specie, o fișă care să prevadă condițiile suplimentare de calitate pe care trebuie să le îndeplinească materialul de înmulțire în cursul comercializării. Un gen sau o specie nu sunt incluse în fișă decât în cazul în care s-a dovedit că astfel de reguli suplimentare sunt necesare. Pentru a se determina aceste necesități, se aplică următoarele criterii:

               —

               existența unor probleme privind calitatea materialelor de înmulțire din specia sau genul în cauză, care nu pot fi rezolvate în mod satisfăcător decât prin măsuri legislative;

               —

               importanța economică a materialelor de înmulțire din specia sau genul în cauză;

               —

               coerența cu eventuale standarde internaționale privind organismele reglementate fără punere în carantină.

         TITLUL IV
   CERINȚELE PE CARE TREBUIE SĂ LE ÎNDEPLINEASCĂ FURNIZORII DE MATERIALE DE ÎNMULȚIRE
   Articolul 6
   (1)   Sub rezerva alineatului (2) de mai sus, furnizorii sunt înregistrați oficial pentru activitățile pe care le exercită în conformitate cu prezenta directivă. Organismul oficial responsabil poate considera că unii furnizori deja înregistrați în temeiul Directivei 77/93/CEE sunt automat înregistrați în sensul prezentei directive. Cu toate acestea, acești furnizori se conformează cerințelor prezentei directive.
   (2)   Alineatul (1) nu se aplică furnizorilor care comercializează numai pe lângă persoane care nu au ca obiect de activitate producerea sau vânzarea de plante ornamentale sau de materiale de înmulțire. Cu toate acestea, acești furnizori se conformează cerințelor prezentei directive.
   Articolul 7
   (1)   Furnizorii care produc materiale de înmulțire sunt obligați:

               —

               să identifice și să supravegheze punctele critice ale procesului lor de producție, care au repercusiuni asupra calității materialelor;

               —

               să păstreze, în vederea unei consultări la cererea organismului oficial responsabil, informații privind supravegherea menționată la prima liniuță;

               —

               să preleveze, după caz, probe pentru analizarea într-un laborator care dispune de instalații și competențe corespunzătoare;

               —

               să vegheze ca loturile de materiale de înmulțire să rămână identificabile separat în timpul procesului de producție.

         (2)   În cazul apariției, în instalațiile unui furnizor care produce materiale de înmulțire, a unui organism dăunător menționat în Directiva 77/93/CEE sau vizat de o măsură adoptată în temeiul articolului 5 alineatul (5), furnizorul semnalează acest lucru organismului oficial responsabil și aplică toate măsurile prevăzute de acesta.
   (3)   În cazul în care materialele de înmulțire sunt comercializate, furnizorii înregistrați păstrează registrele vânzărilor sau cumpărărilor pe durata a cel puțin douăsprezece luni.
   (4)   Normele care guvernează aplicarea alineatului (1) pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   TITLUL V
   COMERCIALIZAREA ȘI ETICHETAREA MATERIALELOR DE ÎNMULȚIRE
   Articolul 8
   (1)   Materialele de înmulțire se comercializează în loturi. Cu toate acestea, loturi diferite pot fi comercializate într-un transport unic, cu condiția ca furnizorul să țină registre cu compoziția și originea diferitelor loturi.
   (2)   Pentru comercializare, materialele de înmulțire sunt însoțite de o etichetă sau de alt document emis de furnizor.
   (3)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, se stabilesc anumite cerințe în ceea ce privește eticheta sau documentul menționate la alineatul (2). În cazul în care este vorba despre comercializarea materialelor de înmulțire unor persoane care nu au ca obiect de activitate producția sau vânzarea de plante ornamentale sau de materiale de înmulțire, cerințele în ceea ce privește etichetarea pot fi limitate la informațiile corespunzătoare privind produsul. Cerințele privind ambalajul materialelor de înmulțire pot fi adoptate în conformitate cu aceeași procedură.
   (4)   Alineatul (1) nu se aplică materialului de înmulțire comercializat către persoanele al căror obiect de activitate nu este producția sau vânzarea de plante ornamentale sau de materiale de înmulțire.
   Articolul 9
   (1)   Materialele de înmulțire nu pot fi comercializate cu trimitere la un soi decât în cazul în care soiul în cauză este:

               —

               protejat legal printr-un drept asupra soiului în conformitate cu dispozițiile privind protecția soiurilor noi;

               —

               înregistrat oficial sau

               —

               cunoscut în mod comun sau

               —

               înscris pe o listă ținută de un furnizor, împreună cu descrierea detaliată și denumirea sa. Aceste liste se redactează în conformitate cu directivele internaționale acceptate, în cazul în care acestea sunt aplicabile. Listele se comunică, la cerere, organismului oficial responsabil din statul membru în cauză.

         (2)   În măsura în care este posibil, fiecare soi trebuie să aibă aceeași denumire în toate statele membre, în conformitate cu măsurile de aplicare care pot fi adoptate în temeiul dispozițiilor din articolul 17 sau, în lipsa acestora, în conformitate cu directive internaționale acceptate.
   (3)   În cazul în care materialele de înmulțire sunt comercializate cu trimitere la o grupă de plante mai degrabă decât la un soi menționat la alineatul (1), furnizorul indică grupa de plante astfel încât să evite orice confuzie cu o denumire de soi.
   (4)   Pot fi adoptate modalități complementare de punere în aplicare a celei de-a patra liniuțe din alineatul (1) în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   TITLUL VI
   MATERIALELE DE ÎNMULȚIRE CARE ÎNDEPLINESC CERINȚE MAI PUȚIN STRICTE
   Articolul 10
   În cazul în care în cadrul Comunității apar dificultăți temporare imposibil de depășit la nivelul aprovizionării cu materiale de înmulțire care îndeplinesc cerințele din prezenta directivă, pot fi adoptate dispoziții, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, prin care comercializarea materialelor de înmulțire să fie supusă unor cerințe mai puțin stricte.
   TITLUL VII
   MATERIALELE DE ÎNMULȚIRE PRODUSE ÎN ȚĂRI TERȚE
   Articolul 11
   (1)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, se hotărăște în cazul în care materialele de înmulțire produse într-o țară terță oferă garanții echivalente, în toate privințele, cu cele oferite de materialele produse în cadrul Comunității în conformitate cu prezenta directivă.
   (2)   Așteptând decizia menționată la alineatul (1), materialele de înmulțire nu pot fi importate din țări terțe decât cu condiția ca furnizorul care le importă să se asigure, în prealabil, că acestea oferă garanții echivalente, în toate privințele, cu cele oferite de materialele produse în cadrul Comunității în conformitate cu prezenta directivă, în special în ceea ce privește calitatea, identificarea și caracteristicile fitosanitare.
   (3)   Importatorul notifică organismelor oficiale responsabile materialele importate în temeiul alineatului (2) și păstrează dovada scrisă a contractului său cu furnizorul din țara terță.
   (4)   Dispozițiile de aplicare privind procedura care trebuie urmată și cerințele suplimentare pe care trebuie să le îndeplinească importatorii pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   TITLUL VIII
   MĂSURILE DE CONTROL ȘI DISPOZIȚIILE GENERALE
   Articolul 12
   (1)   Statele membre se asigură că furnizorii iau toate măsurile necesare pentru a se conforma cerințelor din prezenta directivă. În acest scop, statele membre procedează în așa fel încât materialele de înmulțire să fie supuse unor controale oficiale:

               —

               cel puțin aleatorii și

               —

               cel puțin în ceea ce privește comercializarea către persoane al căror obiect de activitate nu este producția sau vânzarea de plante ornamentale sau de materiale de înmulțire

         pentru a verifica dacă se conformează cerințelor. Statele membre pot de asemenea să preleveze probe pentru a verifica conformitatea. Cu ocazia controlului și a supravegherii, organismele oficiale responsabile au, în orice moment, liber acces la toate componentele instalațiilor furnizorilor.
   Înainte de 31 decembrie 2002, Comisia înaintează Consiliului un raport asupra funcționării modalităților de control prevăzute la prezentul articol, însoțit de propuneri adecvate care pot, după caz, să cuprindă propuneri al căror scop este eliminarea cerințelor din prezenta directivă în ceea ce privește vânzarea cu amănuntul.
   (2)   Normele aplicare a controalelor oficiale prevăzute de prezenta directivă pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
   Articolul 13
   (1)   În cazul în care se constată, cu ocazia controalelor oficiale prevăzute la articolul 12 sau a testelor prevăzute la articolul 14, că materialele de înmulțire nu sunt în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă, organismul oficial responsabil se asigură că furnizorul ia toate măsurile corespunzătoare pentru a remedia această situație sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, interzice comercializarea materialelor de înmulțire în cauză în cadrul Comunității.
   (2)   În cazul în care se constată că materialele de înmulțire comercializate de un furnizor nu sunt conforme cu prescripțiile din prezenta directivă, statul membru în cauză se asigură că sunt luate măsurile corespunzătoare în privința acelui furnizor.
   (3)   Orice măsură luată în temeiul alineatului (2) se anulează din momentul în care se stabilește cu suficientă certitudine că materialele de înmulțire destinate comercializării de către furnizor vor fi, în viitor, în conformitate cu dispozițiile și condițiile din prezenta directivă.
   Articolul 14
   (1)   În statele membre se efectuează teste sau, după caz, analize pe probe pentru a se verifica conformitatea materialelor de înmulțire cu dispozițiile și condițiile din prezenta directivă. Comisia poate să procedeze la inspectarea testelor de către reprezentanți ai statelor membre și ai Comisiei.
   (2)   Se poate decide, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, că este necesar să se efectueze teste sau analize comunitare cu același scop ca al celor prevăzute la alineatul (1). Comisia poate să procedeze la inspectarea testelor comunitare prin reprezentanți ai statelor membre și ai Comisiei.
   (3)   Testele sau analizele menționate la alineatele (1) și (2) sunt utilizate pentru armonizarea metodelor tehnice de control ale materialelor de înmulțire. Rapoarte de activitate asupra acestor teste și analize se notifică Comisiei și se înaintează Comitetului menționat la articolul 17.
   (4)   Comisia se asigură că, după caz, modalitățile de coordonare, realizare și control a testelor prevăzute la alineatele (1) și (2), precum și modalitățile de evaluare a rezultatelor lor să fie adoptate de comitetul menționat la articolul 17. În cazul în care că există probleme privind organismele menționate de Directiva 77/93/CEE, Comisia informează în legătură cu acest lucru Comitetul permanent fitosanitar, care este consultat de asemenea în privința protocoalelor de teste comunitare când acestea au ca obiect organismele prevăzute de Directiva 77/93/CEE. Testele pot de asemenea să aibă ca obiect materialele de înmulțire produse în țări terțe.
   Articolul 15
   Comercializarea materialelor de înmulțire în conformitate cu prescripțiile din prezenta directivă nu este supusă nici unei restricții privind furnizorul, calitatea, aspectele fitosanitare, etichetarea și ambalajul, în afară de acelea prevăzute de prezenta directivă.
   Articolul 16
   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, un stat membru poate, la cerere și în anumite condiții, să fie scutit în întregime sau parțial de anumite obligații prevăzute de prezenta directivă în ceea ce privește tipurile de material de înmulțire din anumite genuri sau specii a căror producție are o importanță economică minimă pe teritoriul său, în cazul în care acest lucru nu contravine articolului 15.
   TITLUL IX
   COMITOLOGIE
   Articolul 17
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută de prezentul articol, Comisia este asistată de un comitet, numit „Comitetul permanent pentru materialele de înmulțire pentru plantele ornamentale”, prezidat de un reprezentant al Comisiei.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului permanent un proiect cu măsurile care urmează să fie adoptate. Comitetul permanent își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să le adopte la propunerea Comisiei. În cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul menționat anterior. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsuri care se aplică imediat.

                           (b)

                           Cu toate acestea, în cazul în care nu sunt în conformitatte cu avizul comitetului, aceste măsuri sunt de îndată comunicate Consiliului de către Comisie.
                           În acest caz:

                                       —

                                       Comisia poate să amâne aplicarea măsurilor adoptate cu cel mult o lună de la data comunicării acestora;

                                       —

                                       Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate să ia o decizie diferită în termenul prevăzut în primul paragraf.

         (4)   Comitetul poate, la cererea președintelui sau a unuia din statele membre, să examineze orice problemă privind obiectul prezentei directive.
   Articolul 18
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută de prezentul articol, Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru materiale de înmulțire și plante ornamentale, prezidat de reprezentantul Comisiei.
   (2)   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu măsurile care urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să le adopte la propunerea Comisiei. În cadrul comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul menționat anterior. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile preconizate, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului.

                           (b)

                           În cazul în care măsurile preconizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile care trebuie adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritatea calificată.
                           În cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la data prezentării la Consiliu, acesta nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.

         TITLUL X
   DIZPOZIȚII FINALE
   Articolul 19
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive la data de 1 iulie 1999. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (3)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern adoptate în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 20
   (1)   Directiva 91/682/CEE se abrogă cu efect de la 1 iulie 1999, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere și aplicare prevăzute la partea A a anexei la prezenta directivă.
   (2)   Trimiterile la Directiva 91/682/CEE abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din partea B a anexei la prezenta directivă.
   (3)   Dispozițiile de aplicare adoptate în temeiul Directivei 91/682/CEE rămân în vigoare până la modificarea sau abrogarea lor prin noi dispoziții de aplicare.
   Articolul 21
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 1998.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. MOLTERER

      (1)  JO C 50, 17.2.1998, p. 8.

      (2)  JO C 104, 6.4.1998, p. 40.

      (3)  JO C 157, 25.5.1998, p. 3.

      (4)  JO L 26, 31.1.1977, p. 20, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/2/CE (JO L 15, 21.1.1998, p. 34).

      (5)  JO L 61, 3.3.1997, p. 1, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 938/97 al Comisiei (JO L 140, 30.5.1997, p. 1).

      (6)  JO L 376, 31.12.1991, p. 21.

      (7)  JO L 365, 31.12.1994, p. 10.
   ANEXĂ
   PARTEA A
   Termene de transpunere în dreptul național și de punere în aplicare

               Directiva

               Termenele de transpunere

               Termenele de punere în aplicare

               91/682/CEE (JO L 376, 31.12.1991, p. 21)

               31 decembrie 1992

               Articolele 5 - 11, 14, 15, 17, 19 și 24 (pentru toate genurile și toate speciile) 31 decembrie 1993

         PARTEA B
   Tabel de corespondență

               Prezenta directivă

               Directiva 91/682/CEE

               Articolul 1

               Articolele 1și 2

               Articolul 2

               Articolul 3

               Articolul 3

               Articolul 8

               Articolul 4

               –

               Articolul 5

               Articolul 4

               Articolul 6

               Articolul 6

               Articolul 7

               Articolul 5

               Articolul 8

               Articolele 10 și 11

               Articolul 9

               Articolul 9

               Articolul 10

               Articolul 13

               Articolul 11

               Articolul 16

               Articolul 12

               Articolele 17 și 18

               Articolul 13

               Articolul 19

               Articolul 14

               Articolul 20

               Articolul 15

               Articolul 14

               Articolul 16

               –

               Articolul 17

               Articolul 21

               Articolul 18

               Articolul 22

               Articolul 19

               –

               Articolul 20

               –

               Articolul 21

               –


title: Directiva 2011/20/UE a Comisiei din 2 martie 2011 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii fenoxicarbului ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               3.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 58/45

         DIRECTIVA 2011/20/UE A COMISIEI
   din 2 martie 2011
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii fenoxicarbului ca substanță activă și de modificare a Deciziei 2008/934/CE
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele detaliate de punere în aplicare a fazei a treia din programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă de substanțe active care trebuie evaluate în vederea eventualei lor includeri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă includea fenoxicarbul.

               (2)

               În conformitate cu articolul 11e din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002, notificatorul și-a retras sprijinul privind includerea substanței active respective în anexa I la Directiva 91/414/CEE în termen de două luni de la primirea proiectului de raport de evaluare. În consecință, Decizia 2008/934/CE a Comisiei din 5 decembrie 2008 privind neincluderea anumitor substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului, precum și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe (4) a fost adoptată privind neincluderea substanței fenoxicarb.

               (3)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, notificatorul inițial (denumit în continuare „solicitantul”) a depus o nouă cerere solicitând aplicarea procedurii accelerate, astfel cum se prevede la articolele 14-19 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (5).

               (4)

               Cererea a fost transmisă Țărilor de Jos, desemnate stat membru raportor prin Regulamentul (CE) nr. 451/2000. Perioada de timp pentru procedura accelerată a fost respectată. Specificarea substanței active și utilizările indicate sunt identice cu cele care au făcut obiectul Deciziei 2008/934/CE. Cererea respectivă este conformă, de asemenea, cu celelalte cerințe de fond și de procedură menționate la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008.

               (5)

               Țările de Jos au evaluat datele suplimentare prezentate de solicitant și au pregătit un raport suplimentar. La data de 10 decembrie 2009, raportul respectiv a fost transmis Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”) și Comisiei. Autoritatea a comunicat raportul suplimentar celorlalte state membre și solicitantului pentru observații și a transmis Comisiei observațiile primite. În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 și la cererea Comisiei, la 13 septembrie 2010, autoritatea și-a prezentat, în fața Comisiei, concluzia privind substanța fenoxicarb (6). Proiectul de raport de evaluare, raportul suplimentar și concluzia autorității au fost reexaminate de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la data de 28 ianuarie 2011, sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind substanța fenoxicarb.

               (6)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin feboxicarb pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de reexaminare al Comisiei. Prin urmare, este necesar să se includă fenoxicarbul în anexa I, pentru a garanta că, în toate statele membre, autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă pot fi acordate în conformitate cu dispozițiile directivei respective.

               (7)

               Fără a aduce atingere acestei concluzii, este oportun să se obțină informații suplimentare privind anumite aspecte specifice. Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE prevede că includerea unei substanțe în anexa I poate fi supusă anumitor condiții. Prin urmare, este indicat să se ceară ca solicitantul să depună informații care să confirme evaluarea de risc pentru artropode nevizate și larve de albine.

               (8)

               Înainte de includerea unei substanțe active în anexa I ar trebui acordat un termen rezonabil pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din această includere.

               (9)

               Fără a aduce atingere obligațiilor definite în Directiva 91/414/CEE ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de o perioadă de șase luni de la includerea substanței pentru a reexamina autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin fenoxicarb, pentru a se asigura că cerințele menționate în Directiva 91/414/CEE sunt îndeplinite, în special cele de la articolul 13 și condițiile relevante din anexa I. După caz, statele membre ar trebui să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să fie acordat un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut la anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme menționate în Directiva 91/414/CEE.

               (10)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a primei etape a programului de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (7) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Prin urmare, pentru a se evita noi dificultăți, pare necesară clarificarea obligațiilor statelor membre, în special a obligației de a verifica dacă titularul unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva menționată anterior. Totuși, această clarificare nu impune nicio altă obligație statelor membre sau titularilor autorizațiilor, în raport cu directivele de modificare a anexei I adoptate până în prezent.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (12)

               Decizia 2008/934/CE prevede neincluderea fenoxicarbului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță până la 31 decembrie 2011. Este necesară eliminarea rubricii referitoare la fenoxicarb din anexa la decizia respectivă.

               (13)

               Prin urmare, Decizia 2008/934/CE ar trebui modificată în consecință.

               (14)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Se elimină rubrica referitoare la fenoxicarb din anexa la Decizia 2008/934/CE.
   Articolul 3
   Statele membre adoptă și publică, până la 30 noiembrie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică actele respective de la 1 decembrie 2011.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 4
   (1)   Atunci când este necesar, statele membre modifică sau retrag, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin fenoxicarb ca substanță activă, până la 30 noiembrie 2011.
   Până la această dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile referitoare la fenoxicarb din anexa I la directiva respectivă, cu excepția celor din partea B a rubricii corespunzătoare acestei substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13 din aceasta.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de protecție a plantelor autorizat care conține fenoxicarb fie ca substanță activă unică, fie ca una dintre substanțele active cuprinse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 mai 2011 cel târziu, statele membre reevaluează produsul în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la respectiva directivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la respectiva directivă cu privire la fenoxicarb. Pe baza evaluării respective, statele membre determină dacă produsul îndeplinește condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   În urma acestei determinări, statele membre:

               (a)

               în cazul unui produs care conține fenoxicarb ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, atunci când este necesar, până la 31 mai 2015 cel târziu; sau

               (b)

               modifică sau retrag autorizația în cazul unui produs care conține fenoxicarb ca una dintre mai multe substanțe active, după caz, până la 31 mai 2015 sau până la data stabilită pentru modificare sau retragere în directiva sau directivele respective care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, dacă această din urmă dată este ulterioară celei dintâi.

         Articolul 5
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 iunie 2011.
   Articolul 6
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 2 martie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23.

      (4)  JO L 333, 11.12.2008, p. 11.

      (5)  JO L 15, 18.1.2008, p. 5.

      (6)  Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenoxycarb (Concluzia evaluării inter pares a riscului utilizării ca pesticid a substanței active fenoxicarb). EFSA Journal 2010; 8(12):1779. [75 pp.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1779. Document disponibil la adresa de internet: www.efsa.europa.eu

      (7)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      ANEXĂ
      La sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE se adaugă următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Intrare în vigoare

                     Expirarea includerii

                     Dispoziții specifice

                     „339

                     Fenoxicarb
                     Nr. CAS:

                        79127-80-3

                     Nr. CIPAC: 425

                     Etil 2-(4-fenoxifenoxi)etil-carbamat

                     ≥ 970 g/kg
                     Impurități:
                     Toluen: max. 1 g/kg

                     1 iunie 2011

                     31 mai 2021

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca insecticid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se va ține seama de concluziile raportului de reexaminare privind fenoxicarbul, în special apendicele I și II, în versiunea definitivă elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală din 28 ianuarie 2011.
                     În această evaluare generală, statele membre acordă o atenție deosebită:

                                 —

                                 protecției organismelor acvatice. Condițiile de autorizare includ, după caz, măsuri de reducere a riscurilor,

                                 —

                                 riscurilor pentru albine și artropode nevizate. Condițiile de autorizare includ, acolo unde este cazul, măsuri de reducere a riscurilor.

                           Statele membre în cauză solicită transmiterea de informații care să confirme evaluarea de risc pentru artropode nevizate și larve de albine.
                     Statele membre în cauză se asigură că solicitantul transmite aceste informații Comisiei până la 31 mai 2013.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de reexaminare.


title: Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital

text:
               21.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 46/11

      DIRECTIVA 2008/7/CE A CONSILIULUI

   din 12 februarie 2008
   privind impozitarea indirectă a majorării de capital
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 93 și 94,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (3) a fost modificată în mod substanțial în repetate rânduri (4). Deoarece urmează să aibă loc și alte modificări, din motive de claritate, aceasta ar trebui să fie reformată.

               (2)

               Impozitarea indirectă a majorării de capital, în special impozitul pe capital (impozitarea aporturilor la capitalul societăților comerciale și firmelor), taxa de timbru aplicată operațiunilor cu valori mobiliare și impozitarea operațiunilor de restructurare, indiferent dacă operațiunile respective presupun o majorare de capital, generează discriminări, dublă impozitare și neconcordanțe care afectează libera circulație a capitalurilor. Acest aspect se regăsește și în cazul altor impozite indirecte, similare impozitului pe capital și taxei de timbru aplicate operațiunilor cu valori mobiliare.

               (3)

               Prin urmare, este în interesul pieței interne să se asigure armonizarea legislației în domeniul impozitării indirecte a majorării de capital pentru a se elimina, pe cât posibil, factorii care pot distorsiona concurența ori pot restrânge libera circulație a capitalului.

               (4)

               Impozitul pe capital are efecte economice negative asupra regrupării și dezvoltării întreprinderilor. Astfel de efecte sunt dăunătoare mai ales în situația economică actuală în care stimularea investițiilor ar trebui să constituie o prioritate absolută.

               (5)

               Cea mai bună soluție în vederea atingerii acestor obiective ar reprezenta-o eliminarea impozitului pe capital.

               (6)

               Cu toate acestea, diminuarea veniturilor care ar rezulta din aplicarea imediată a unei astfel de măsuri este inacceptabilă pentru statele membre care aplică în prezent impozitul pe capital. Respectivele state membre ar trebui să aibă posibilitatea de a aplica în continuare impozitul pe capital tuturor sau numai unora din operațiunile incidente, prin aceasta înțelegându-se că într-un stat membru se impune o cotă unică de impozitare. Odată ce un stat membru a optat pentru exonerarea tuturor sau a unora dintre operațiunile aflate sub incidența prezentei directive, nu ar mai trebui să existe posibilitatea reintroducerii unor astfel de impozite.

               (7)

               Perceperea de mai multe ori a impozitului pe majorarea capitalului unei societăți comerciale sau firme în cadrul pieței interne contravine conceptului de piață internă. Astfel, dacă un stat membru căruia îi revine dreptul de a impozita unele sau toate operațiunile aflate sub incidența prezentei directive nu percepe impozitul pe capital, respectivele operațiuni nu pot face obiectul dreptului de impozitare al altui stat membru.

               (8)

               Este oportun să se mențină condiții stricte în situațiile în care statele membre continuă să perceapă impozit pe capital, în special în ceea ce privește exonerările și reducerile.

               (9)

               Nu ar trebui să fie impuse niciun impozit indirect asupra majorării de capital, altul decât impozitul pe capital. Mai ales, nu ar trebui să fie impusă nicio taxă de timbru la operațiunile cu valori mobiliare, indiferent de proveniența acestora și indiferent dacă acestea reprezintă capitalul propriu sau un capital provenit din împrumuturi al unei societăți.

               (10)

               Lista societăților de capital prevăzută în Directiva 69/335/CEE este incompletă și, prin urmare, ar trebui să fie adaptată.

               (11)

               Deoarece obiectivele prezentei directive nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de către statele membre și pot, așadar, să fie mai bine realizate la nivel comunitar, Comunitatea poate să adopte măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor propuse.

               (12)

               Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern ar trebui să se limiteze la acele dispoziții care reprezintă o schimbare majoră în comparație cu directivele precedente. Obligația de a transpune dispozițiile care nu sunt modificate decurge din directivele anterioare.

               (13)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre referitoare la termenele pentru transpunerea în dreptul intern a directivelor menționate în partea B din anexa II.

               (14)

               Având în vedere efectele negative ale impozitului pe capital, Comisia ar trebui să prezinte, la fiecare trei ani, un raport cu privire la funcționarea prezentei directive, în vederea eliminării acestui impozit,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   OBIECTUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE
   Articolul 1
   Obiectul
   Prezenta directivă reglementează impozitarea indirectă a:

               (a)

               aporturilor la capitalul societăților de capital;

               (b)

               operațiunilor de restructurare a societăților de capital;

               (c)

               emiterii anumitor valori mobiliare și titluri de valoare.

         Articolul 2
   Societate de capital
   (1)   În înțelesul prezentei directive, „societate de capital” înseamnă:

               (a)

               orice societate constituită într-una din formele prevăzute în anexa I;

               (b)

               orice societate comercială, firmă, asociere sau persoană juridică care deține acțiuni de capital sau de active care pot fi tranzacționate la o bursă de valori;

               (c)

               orice societate comercială, firmă, asociație sau persoană juridică cu scop lucrativ, ai cărei membri au dreptul să transfere acțiunile lor unor părți terțe fără autorizație prealabilă și care sunt responsabili pentru datoriile societății comerciale, firmei, asociației sau persoanei juridice numai în limita numărului de acțiuni deținute.

         (2)   În înțelesul prezentei directive, orice altă societate comercială, firmă, asociere sau persoană juridică cu scop lucrativ este considerată societate de capital.
   Articolul 3
   Aportul de capital
   În înțelesul prezentei directive și sub rezerva articolului 4, nu vor fi considerate ca fiind „aporturi de capital”:

               (a)

               constituirea unei societăți de capital;

               (b)

               transformarea în societate de capital a unei societăți comerciale, firme, asociații sau persoane juridice care nu este societate de capital;

               (c)

               o majorare a capitalului unei societăți de capital prin aporturi în natură de orice fel;

               (d)

               o majorare a activelor unei societăți de capital prin aporturi în natură de orice fel, realizată nu în virtutea acțiunilor de capital sau active, ci în virtutea unor drepturi similare drepturilor membrilor, cum ar fi drepturile de vot, o cotă din profit sau o cotă din surplusul după lichidare;

               (e)

               transferul, dintr-o țară terță într-un stat membru, al sediului administrativ al unei societăți de capital al cărei sediu social este situat într-o țară terță;

               (f)

               transferul, dintr-o țară terță într-un stat membru, al sediului social al unei societăți de capital al cărei sediu administrativ este situat într-o țară terță;

               (g)

               o majorare de capital a unei societăți de capital prin capitalizarea profiturilor sau a rezervelor permanente sau temporare;

               (h)

               o majorare a activelor unei societăți de capital prin prestarea de servicii de către un membru, care nu determină o majorare a capitalului societății, dar determină o modificare a drepturilor în cadrul societății sau poate spori valoarea acțiunilor societății;

               (i)

               un împrumut contractat de o societate de capital, în cazul în care creditorul are dreptul la un procent din profiturile societății;

               (j)

               un împrumut contractat de o societate de capital de la un membru sau de la soția sau copilul unui membru sau un împrumut contractat de la o parte terță, dacă este garantat de un membru, cu condiția ca un astfel de împrumutut să aibă efecte similare unei majorări de capital.

         Articolul 4
   Operațiuni de restructurare
   (1)   În înțelesul prezentei directive, următoarele „operațiuni de restructurare” nu sunt considerate ca fiind aporturi de capital:

               (a)

               transferul de către una sau mai multe societăți de capital a tuturor activelor și pasivelor, a uneia sau mai multor ramuri de activitate către una sau mai multe societăți de capital care se află în curs de constituire sau care există deja, atunci când contravaloarea transferului constă cel puțin parțial în titluri de valoare reprezentând capitalul societății absorbante;

               (b)

               achiziția de către o societate de capital, care se află în curs de constituire sau care există deja, a acțiunilor reprezentând majoritatea drepturilor de vot ale altei societăți de capital, atunci când contravaloarea acțiunilor dobândite constă cel puțin parțial în valori mobiliare reprezentând capitalul fostei societății. În cazul în care majoritatea drepturilor de vot se obține în urma a două sau mai multe tranzacții, doar tranzacția în care se obține majoritatea drepturilor de vot și orice alte tranzacții ulterioare sunt considerate a fi operațiuni de restructurare.

         (2)   „Operațiunile de restructurare” includ, de asemenea, transferul către o societate de capital a tuturor activelor și pasivelor unei alte societăți de capital care nu este integral deținută de fosta societate.
   CAPITOLUL II
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 5
   Tranzacții care nu sunt supuse impozitării indirecte
   (1)   Statele membre nu impun societăților de capital nicio formă de impozitare indirectă în ceea ce privește:

               (a)

               aporturile de capital;

               (b)

               împrumuturile sau furnizarea de servicii sub formă de aporturi de capital;

               (c)

               înregistrarea sau orice altă formalitate necesară înainte de începerea activității pe care o societate de capital trebuie s-o îndeplinească în funcție de forma sa legală de constituire;

               (d)

               modificarea actului constitutiv sau a statutului unei societăți de capital, în special următoarele:

                           (i)

                           transformarea unei societăți de capital într-un alt tip de societate de capital;

                           (ii)

                           transferul, dintr-un stat membru într-un alt stat membru, al sediului administrativ sau al sediului social al unei societăți de capital;

                           (iii)

                           o modificare a obiectului de activitate al societății de capital;

                           (iv)

                           prelungirea duratei de existență a societății de capital;

               (e)

               restructurarea operațiunilor menționate la articolul 4.

         (2)   Statele membre nu impun nicio formă de impozitare indirectă în ceea ce privește:

               (a)

               crearea, emiterea, admiterea în vederea cotării la bursa de valori, punerea în circulație sau tranzacționarea acțiunilor sau a altor titluri de valoare de același tip sau a certificatelor reprezentând astfel de titluri de valoare, indiferent de emitent;

               (b)

               împrumuturile, inclusiv obligațiunile guvernamentale contractate prin emiterea de obligațiuni sau de alte titluri de valoare negociabile, indiferent de emitent sau alte formalități aferente, sau crearea, emiterea sau admiterea la bursa de valori, punerea în circulație sau tranzacționarea acestor obligațiuni sau a altor titluri de valoare negociabile.

         Articolul 6
   Taxa pe valoarea adăugată și alte taxe
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 5, statele membre pot impune următoarele impozite și taxe:

               (a)

               taxe la cesiunea titlurilor de valoare, impozitate sau nu la o cotă unică;

               (b)

               taxe de cesiune, inclusiv taxe de cadastru, la transferul unor activități sau imobile, situate pe teritoriul acestora, către o societate de capital;

               (c)

               taxe de cesiune la transferul activelor de orice fel cesionate unei societăți de capital, atât timp cât contravaloarea transferului de proprietate este alta decât părțile sociale deținute în cadrul societății;

               (d)

               taxe la constituirea, înregistrarea sau radierea ipotecilor sau alte taxe pe terenuri sau alte proprietăți;

               (e)

               taxe datorate sub forma unor onorarii sau speze;

               (f)

               taxa pe valoarea adăugată.

         (2)   Cuantumul impozitelor și taxelor impuse enumerate la alineatul (1) literele (b)-(e) nu se modifică în funcție de situarea sau nu a sediului de administrare sau a sediului social al unei societăți de capital pe teritoriul statului membru care impune respectivele impozite sau taxe. Cuantumul acestora nu poate depăși cuantumul impozitelor sau al taxelor aplicabile unor operațiuni similare desfășurate în statul membru care le aplică.
   CAPITOLUL III
   DISPOZIȚII SPECIALE
   Articolul 7
   Aplicarea impozitului pe capital în anumite state membre
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (1) litera (a), un stat membru care la 1 ianuarie 2006 aplică impozit pe aporturile de capital la societățile de capital, denumit în continuare „impozit pe capital”, poate continua să facă acest lucru în condițiile în care respectă articolele 8-14.
   (2)   Dacă, la orice dată ulterioară celei de 1 ianuarie 2006, un stat membru încetează să aplice impozitul pe capital, acesta nu poate reintroduce, ulterior, impozitul respectiv.
   (3)   Dacă, la orice dată ulterioară celei de 1 ianuarie 2006, un stat membru încetează să aplice impozitul pe capital la aporturile de capital menționate la articolul 3 literele (g)-(j), acesta nu poate reintroduce, ulterior, impozitul pe capital la aporturile de capital menționate, sub rezerva articolului 10 alineatul (2).
   (4)   Dacă, la orice dată ulterioară celei de 1 ianuarie 2006, un stat membru încetează să aplice impozitul pe capital la aportul de capital fix sau circulant într-o sucursală, acesta nu poate reintroduce, ulterior, impozitarea unor astfel de aporturi de capital, sub rezerva articolului 10 alineatul (4).
   (5)   Dacă, la orice dată ulterioară celei de 1 ianuarie 2006, un stat membru acordă exonerări în temeiul articolului 13, acesta nu poate aplica, ulterior, impozitul pe capital la aporturile de capital respective.
   Articolul 8
   Cota taxei pe majorarea capitalului
   (1)   Impozitul pe capital se aplică ca o cotă unică.
   (2)   Cota impozitului pe capital aplicat de un stat membru nu poate depăși cota aplicată de statul membru respectiv la 1 ianuarie 2006.
   Atunci când, ulterior respectivei date, statul membru reduce cota aplicată, acesta nu poate reintroduce o cotă mai mare.
   (3)   Cota impozitului pe capital nu poate depăși 1 %.
   Articolul 9
   Excluderea anumitor entități din domeniul de aplicare
   În vederea aplicării impozitului pe capital, statele membre pot opta să nu considere entitățile menționate la articolul 2 alineatul (2) ca fiind societăți de capital.
   Articolul 10
   Tranzacții supuse impozitului pe capital și repartizarea drepturilor de impozitare
   (1)   Atunci când, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1), un stat membru continuă să aplice impozitul pe capital, acesta aplică impozitul pe capital la aporturile de capital menționate la articolul 3 literele (a)-(d), dacă, la data realizării aportului de capital, sediul de administrare al societății de capital este situat pe teritoriul respectivului stat membru.
   De asemenea, acesta aplică impozitul pe capital la aporturile de capital menționate la articolul 3 literele (e) și (f).
   (2)   În cazul în care un stat membru continuă să aplice impozitul pe capital, acesta poate aplica acest impozit la aporturile de capital menționate la articolul 3 literele (g)-(j) dacă, la data realizării aportului de capital, sediul de administrare al societății de capital este situat pe teritoriul respectivului stat membru.
   (3)   În cazul în care sediul de administrare este situat într-o țară terță, iar sediul său social este situat într-un stat membru care continuă să aplice impozitul pe capital, se aplică impozitul pe capital la aporturile de capital în statul membru respectiv.
   (4)   În cazul în care sediul social și sediul de administrare al unei societăți de capital sunt situate într-o țară terță, aportului de capital fix sau circulant într-o sucursală situată într-un stat membru care continuă să aplice impozitul pe capital poate să îi fie aplicat impozitul pe capital în statul membru respectiv.
   Articolul 11
   Baza de impunere pentru taxa pe majorarea capitalului
   (1)   În cazul aporturilor de capital menționate la articolul 3 literele (a), (c) și (d), baza de impunere pentru impozitul pe capital o constituie valoarea actuală a activelor de orice fel cu care au contribuit sau vor contribui membrii, după deducerea obligațiilor de plată asumate și a cheltuielilor suportate de societate în urma fiecărei contribuții.
   Aplicarea impozitului pe capital poate fi amânată până la efectuarea aporturilor.
   (2)   În cazul aporturilor de capital menționate la articolul 3 literele (b), (e) și (f), baza de impunere pentru impozitul pe capital o constituie valoarea actuală a activelor de orice fel care aparțin societății la data conversiei sau a transferului, după deducerea obligațiilor și a cheltuielilor care îi revin societății la data respectivă.
   (3)   În cazul aporturilor de capital menționate la articolul 3 litera (g), baza de impunere pentru impozitul pe capital o constituie valoarea nominală a majorării respective.
   (4)   În cazul aporturilor de capital menționate la articolul 3 litera (h), baza de impunere pentru impozitul pe capital o constituie valoarea actuală a serviciilor furnizate, după deducerea obligațiilor de plată asumate și a cheltuielilor suportate de societate ca urmare a prestării serviciilor respective.
   (5)   În cazul aporturilor de capital menționate la articolul 3 literele (i) și (j), baza de impunere pentru impozitul pe capital o constituie valoarea nominală a împrumutului contractat.
   (6)   În cazurile menționate la alineatele (1) și (2), valoarea actuală a acțiunilor în societate repartizate sau deținute de fiecare membru poate fi folosită drept bază pentru evaluarea impozitului pe capital, cu excepția cazurilor în care contribuția a fost efectuată exclusiv în numerar.
   Valoarea la care se aplică impozitul nu poate fi în niciun caz mai mică decât valoarea nominală a acțiunilor repartizate fiecărui asociat sau deținute de fiecare asociat din societate.
   Articolul 12
   Excluderea din baza de impozitare pentru impozitul pe capital
   (1)   În cazul unei majorări de capital, baza de impunere pentru impozitul pe capital nu include următoarele:

               (a)

               valoarea activelor aparținând societății de capital care sunt alocate majorării de capital și pentru care s-a plătit deja impozitul pe capital;

               (b)

               valoarea împrumuturilor contractate de societatea de capital care sunt convertite în acțiuni ale societății și pentru care s-a plătit deja impozitul pe capital.

         (2)   Un stat membru poate exclude din baza de impunere pentru impozitul pe capital suma reprezentând majorarea capitalului de către un membru cu răspundere nelimitată privind obligațiile unei societăți de capital, precum și cota deținută de acel membru în activele societății.
   În cazul în care un stat membru își exercită acel drept, orice tranzacție în urma căreia răspunderea unui membru este limitată la cota sa de capital deținută în societate, în special dacă limitarea răspunderii este determinată de transformarea unei societăți de capital într-un alt tip de societate de capital, este supusă impozitului pe capital.
   Impozitul pe capital se aplică, în toate aceste cazuri, la valoarea părților sociale deținute în activele firmei aparținând membrilor cu răspundere nelimitată privind obligațiile societății.
   (3)   În cazul aportului de capital menționat la articolul 3 litera (c), ca urmare a reducerii capitalului social determinată de pierderile înregistrate, cota de aport de capital care corespunde pierderii de capital poate fi exclusă din baza de impozitare, cu condiția ca respectivul aport de capital să survină în termen de patru ani de la reducerea capitalului.
   Articolul 13
   Exonerarea de impozitul pe capital pentru aporturilede capital în anumite societăți de capital
   Statele membre pot exonera de plata impozitului pe capital aporturile de capital efectuate în:

               (a)

               societăți de capital care furnizează servicii publice, cum ar fi întreprinderile de transport public, autoritățile portuare sau întreprinderile furnizoare de apă, gaz sau curent electric, în cazurile în care statul sau autoritățile regionale sau locale dețin cel puțin jumătate din capitalul societății;

               (b)

               societăți de capital care, în conformitate cu regulamentele lor și în fapt, urmăresc exclusiv și direct obiective culturale, sociale, de ajutorare sau educaționale.

         Statele membre care exonerează astfel de aporturi de capital din impozitul pe capital aplică această exonerare și pentru aportul de capital fix sau circulant într-o sucursală aflată pe teritoriul său, în conformitate cu articolul 10 alineatul (4).
   Articolul 14
   Procedura de derogare
   Anumite tipuri de aporturi de capital sau de societăți de capital pot face obiectul unor exonerări sau reduceri de cotă pentru a se realiza o impozitare echitabilă sau din considerente sociale, ori pentru a permite unui stat membru să facă față unor situații speciale.
   Statul membru care propune aplicarea unei astfel de măsuri prezintă chestiunea, în timp util, Comisiei, având în vedere aplicarea articolului 97 din tratat.
   CAPITOLUL IV
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 15
   Transpunerea
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolelor 3, 4, 5, 7, 8, 12, 13 și 14 până la 31 decembrie 2008. Statele membre comunică, de îndată, Comisiei conținutul acestor dispoziții, precum și un tabel de corespondență între dispozițiile respective și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă dispozițiile menționate, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Dispozițiile includ, de asemenea, o mențiune potrivit căreia trimiterile din cadrul actelor cu putere de lege și al actelor administrative în vigoare la directivele abrogate prin prezenta directivă trebuie interpretate ca fiind trimiteri la prezenta directivă. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestei trimiteri și formularea acestei mențiuni.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 16
   Abrogarea
   Cu începere de la 1 ianuarie 2009, se abrogă Directiva 69/355/CEE, modificată prin directivele menționate în partea A din anexa II, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre cu privire la termenele pentru transpunerea în dreptul intern a directivelor prevăzute în partea B din anexa II.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa III.
   Articolul 17
   Reexaminarea
   Comisia prezintă Consiliului, la fiecare trei ani, un raport cu privire la funcționarea prezentei directive, în special în vederea eliminării impozitului pe capital. Pentru a sprijini Comisia în procesul de reexaminare, statele membre pun la dispoziția Comisiei informații referitoare la venitul obținut din impozitul pe capital.
   Articolul 18
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolele 1, 2, 6, 9, 10 și 11 se aplică de la 1 ianuarie 2009.
   Articolul 19
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. BAJUK

      (1)  Avizul Parlamentului European din 12 decembrie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO C 126, 7.6.2007, p. 6.

      (3)  JO L 249, 3.10.1969, p. 25. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2006/98/CE (JO L 363, 20.12.2006, p. 129).

      (4)  A se vedea partea A din anexa II.

      ANEXA I
      LISTA SOCIETĂȚILOR COMERCIALE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 2 ALINEATUL (1) LITERA (A)

                  1.

                  Societățile comerciale constituite în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2157/2001 al Consiliului din 8 octombrie 2001 privind statutul societății europene (SE) (1)

                  2.

                  societăți aflate sub incidența legislației belgiene, denumite:

                              (i)

                              société anonyme/naamloze vennootschap

                              (ii)

                              société en commandite par actions/commanditaire vennootschap op aandelen

                              (iii)

                              société privée à responsabilité limitée/besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid

                  3.

                  societăți aflate sub incidența legislației bulgare, denumite:

                              (i)

                              „акционерно дружество”

                              (ii)

                              „командитно дружество с акции”

                              (iii)

                              „дружество с ограничена отговорност”

                  4.

                  societăți aflate sub incidența legislației cehe, denumite:

                              (i)

                              akciová společnost

                              (ii)

                              komanditní společnost

                              (iii)

                              společnost s ručením omezeným

                  5.

                  societăți aflate sub incidența legislației daneze, denumite:

                              (i)

                              aktieselskab

                              (ii)

                              kommandit-aktieselskab

                  6.

                  societăți aflate sub incidența legislației germane, denumite:

                              (i)

                              Aktiengesellschaft

                              (ii)

                              Kommanditgesellschaft auf Aktien

                              (iii)

                              Gesellschaft mit beschränkter Haftung

                  7.

                  societăți aflate sub incidența legislației estoniene, denumite:

                              (i)

                              täisühing

                              (ii)

                              usaldusühing

                              (iii)

                              osaühing

                              (iv)

                              aktsiaselts

                              (v)

                              tulundusühistu

                  8.

                  societăți aflate sub incidența legislației irlandeze, denumite: companies incorporated with limited liability

                  9.

                  societăți aflate sub incidența legislației elene, denumite:

                              (i)

                              Ανώνυμος Εταιρεία

                              (ii)

                              Ετερόρρυθμος κατά μετοχάς Εταιρεία

                              (iii)

                              Εταιρεία Περιορισμένης Ευθύνης

                  10.

                  societăți aflate sub incidența legislației spaniole, denumite:

                              (i)

                              sociedad anónima

                              (ii)

                              sociedad comanditaria por acciones

                              (iii)

                              sociedad de responsabilidad limitada

                  11.

                  societăți aflate sub incidența legislației franceze, denumite:

                              (i)

                              société anonyme

                              (ii)

                              société en commandite par actions

                              (iii)

                              société à responsabilité limitée

                  12.

                  societăți aflate sub incidența legislației italiene, denumite:

                              (i)

                              società per azioni

                              (ii)

                              società in accomandita per azioni

                              (iii)

                              società a responsabilità limitata

                  13.

                  societăți aflate sub incidența legislației cipriote, denumite: εταιρείες περιορισμένης ευθύνης

                  14.

                  societăți aflate sub incidența legislației letone, denumite: kapitālsabiedrība

                  15.

                  societăți aflate sub incidența legislației lituaniene, denumite:

                              (i)

                              akcinė bendrovė

                              (ii)

                              uždaroji akcinė bendrovė

                  16.

                  societăți aflate sub incidența legislației luxemburgheze, denumite:

                              (i)

                              société anonyme

                              (ii)

                              société en commandite par actions

                              (iii)

                              société à responsabilité limitée

                  17.

                  societăți aflate sub incidența legislației ungare, denumite:

                              (i)

                              részvénytársaság

                              (ii)

                              korlátolt felelősségű társaság

                  18.

                  societăți aflate sub incidența legislației malteze, denumite:

                              (i)

                              Kumpaniji ta’ Responsabilità Limitata

                              (ii)

                              Soċjetajiet in akkomandita li l-kapital tagħhom jkun maqsum f’azzjonijiet

                  19.

                  societăți aflate sub incidența legislației olandeze, denumite:

                              (i)

                              naamloze vennootschap

                              (ii)

                              besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid

                              (iii)

                              open commanditaire vennootschap

                  20.

                  societăți aflate sub incidența legislației austriece, denumite:

                              (i)

                              Aktiengesellschaft

                              (ii)

                              Gesellschaft mit beschränkter Haftung

                  21.

                  societăți aflate sub incidența legislației poloneze, denumite:

                              (i)

                              spółka akcyjna

                              (ii)

                              spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

                  22.

                  societăți aflate sub incidența legislației portugheze, denumite:

                              (i)

                              sociedade anónima

                              (ii)

                              sociedade em comandita por acções

                              (iii)

                              sociedade por quotas

                  23.

                  societăți aflate sub incidența legislației române, denumite:

                              (i)

                              societăți în nume colectiv

                              (ii)

                              societăți în comandită simplă

                              (iii)

                              societăți pe acțiuni

                              (iv)

                              societăți în comandită pe acțiuni

                              (v)

                              societăți cu răspundere limitată

                  24.

                  societăți aflate sub incidența legislației slovene, denumite:

                              (i)

                              delniška družba

                              (ii)

                              komanditna delniška družba

                              (iii)

                              družba z omejeno odgovornostjo

                  25.

                  societăți aflate sub incidența legislației slovace, denumite:

                              (i)

                              akciová spoločnosť

                              (ii)

                              spoločnosť s ručením obmedzeným

                              (iii)

                              komanditná spoločnosť

                  26.

                  societăți aflate sub incidența legislației finlandeze, denumite:

                              (i)

                              osakeyhtiö – aktiebolag

                              (ii)

                              osuuskunta – andelslag

                              (iii)

                              säästöpankki – sparbank

                              (iv)

                              vakuutusyhtiö – försäkringsbolag

                  27.

                  societăți aflate sub incidența legislației suedeze, denumite:

                              (i)

                              aktiebolag

                              (ii)

                              försäkringsaktiebolag

                  28.

                  societăți aflate sub incidența legislației Regatului Unit, denumite: companies incorporated with limited liability.

         (1)  JO L 294, 10.11.2001, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 (JO L 363, 20.12.2006, p. 1).

      ANEXA II
      PARTEA A
      Directiva abrogată, inclusiv lista modificărilor ulterioare
      [menționate la articolul 16 alineatul (1)]

                  Directiva 69/335/CEE a Consiliului

                  (JO L 249, 3.10.1969, p. 25)

                  Punctul VI.1 din anexa I la Actul de aderare din 1972

                  (JO L 73, 27.3.1972, p. 93)

                  Directiva 73/79/CEE a Consiliului

                  (JO L 103, 18.4.1973, p. 13)

                  Directiva 73/80/CEE a Consiliului

                  (JO L 103, 18.4.1973, p. 15)

                  Directiva 74/553/CEE a Consiliului

                  (JO L 303, 13.11.1974, p. 9)

                  Punctul VI.1 din anexa I la Actul de aderare din 1979

                  (JO L 291, 19.11.1979, p. 95)

                  Directiva 85/303/CEE a Consiliului

                  (JO L 156, 15.6.1985, p. 23)

                  Punctul V.1 din anexa I la Actul de aderare din 1985

                  (JO L 302, 15.11.1985, p. 167)

                  Punctul XI.B.I.1 din anexa I la Actul de aderare din 1994

                  (JO C 241, 29.8.1994, p. 196)

                  Punctul 9.1 din anexa II la Actul de aderare din 2003

                  (JO L 236, 23.9.2003, p. 555)

            PARTEA B
      Lista termenelor pentru transpunerea în dreptul intern
      [menționate la articolul 16 alineatul (1)]

                  Directiva

                  Termene pentru transpunere

                  Directiva 69/335/CEE a Consiliului

                  1 ianuarie 1972

                  Directiva 73/79/CEE a Consiliului

                  —

                  Directiva 73/80/CEE a Consiliului

                  —

                  Directiva 74/553/CEE a Consiliului

                  —

                  Directiva 85/303/CEE a Consiliului

                  1 ianuarie 1986

      ANEXA III
      Tabel de corespondență

                  Directiva 69/335/CEE

                  Prezenta directivă

                  Articolul 1

                  Articolul 7

                  —

                  Articolul 1

                  Articolul 2 alineatul (1)

                  Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf și articolul 10 alineatul (2)

                  Articolul 2 alineatul (2)

                  Articolul 10 alineatul (3)

                  Articolul 2 alineatul (3)

                  Articolul 10 alineatul (4)

                  Articolul 3 alineatul (1) cuvintele introductive

                  Articolul 2 alineatul (1) cuvintele introductive

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (a) și anexa I

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (b)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (b)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (c)

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c)

                  Articolul 3 alineatul (2) prima teză

                  Articolul 2 alineatul (2)

                  Articolul 3 alineatul (2) a doua teză

                  Articolul 9

                  Articolul 4 alineatul (1) literele (a)-(f)

                  Articolul 3 literele (a)-(f) și articolul 10 alineatul (1)

                  Articolul 4 alineatul (1) literele (g) și (h)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (d) punctul (ii)

                  Articolul 4 alineatul (2) primul paragraf

                  Articolul 3 literele (g)-(j), articolul 7 alineatul (3) și articolul 10 alineatul (2)

                  Articolul 4 alineatul (2) al doilea paragraf

                  —

                  Articolul 4 alineatul (3)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (d)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (a)

                  Articolul 11 alineatul (1)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (b)

                  Articolul 11 alineatul (2)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (c)

                  Articolul 11 alineatul (3)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (d)

                  Articolul 11 alineatul (4)

                  Articolul 5 alineatul (1) litera (e)

                  Articolul 11 alineatul (5)

                  Articolul 5 alineatul (2)

                  Articolul 11 alineatul (6)

                  Articolul 5 alineatul (3)

                  Articolul 12 alineatul (1)

                  Articolul 6 alineatul (1)

                  Articolul 12 alineatul (2) primul paragraf

                  Articolul 6 alineatul (2)

                  Articolul 12 alineatul (2) al doilea și al treilea paragraf

                  Articolul 7 alineatul (1) primul și al doilea paragraf

                  Articolul 4 articolul 5 alineatul (1) litera (e)

                  Articolul 7 alineatul (1) litera (b), abrogat

                  Articolul 4 litera (a)

                  Articolul 7 alineatul (1) litera (bb), abrogat

                  Articolul 4 litera (b)

                  Articolul 7 alineatul (1) al treilea paragraf

                  —

                  Articolul 7 alineatul (2)

                  Articolele 7 și 8

                  Articolul 7 alineatul (3)

                  Articolul 12 alineatul (3)

                  Articolul 8

                  Articolul 7 alineatul (5) și articolul 13 primul paragraf

                  —

                  Articolul 13 al doilea paragraf

                  Articolul 9

                  Articolul 14

                  Articolul 10

                  Articolul 5 alineatul (1) literele (a)-(c)

                  Articolul 11

                  Articolul 5 alineatul (2)

                  Articolul 12

                  Articolul 6

                  Articolul 13

                  Articolul 15 alineatul (1)

                  Articolul 14

                  Articolul 15 alineatul (2)

                  —

                  Articolul 16

                  —

                  Articolul 17

                  Articolul 15

                  Articolul 18

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a)

                  Anexa I

                  —

                  Anexa II

                  —

                  Anexa III


title: Directiva 1999/3/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 februarie 1999 de stabilire a unei liste comunitare cu produsele și ingredientele alimentare tratate cu radiații ionizante

text:
Anunţ juridic important

|

31999L0003

Official Journal L 066 , 13/03/1999 P. 0024 - 0025 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 23 P. 244  - 246

		19990222Directiva 1999/3/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 22 februarie 1999de stabilire a unei liste comunitare cu produsele și ingredientele alimentare tratate cu radiații ionizantePARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],acționând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 189b din tratat [3], în lumina planului comun aprobat de comitetul de conciliere la 9 decembrie 1998,întrucât articolul 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 1999/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 februarie 1999 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind produsele și ingredientele alimentare tratate cu radiații ionizante [4], denumită în continuare "directivă cadru", prevede adoptarea unei liste exclusive a produselor alimentare care pot fi tratate cu radiații ionizante; întrucât această listă trebuie întocmită în etape;întrucât ierburile aromatice uscate, mirodeniile și condimentele vegetale sunt frecvent contaminate și/sau infestate cu organisme și metaboliții lor, care pot fi dăunătoare sănătății publice;întrucât contaminarea de acest tip și/sau infestarea nu mai poate fi tratată cu fumiganți, precum oxidul de etilenă, din cauza potențialului toxic al reziduurilor acestora;întrucât utilizarea radiației ionizante este un mijloc eficient de înlocuire a substanțelor menționate;întrucât tratarea de acest tip a fost acceptată de Comitetul științific pentru alimentație umană;întrucât tratarea de acest tip este în interesul protecției sănătății publice,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Fără a aduce atingere listei comunitare pozitive ce urmează să fie întocmită în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din directiva cadru, prezenta directivă stabilește o listă comunitară pozitivă inițială cu produse și ingrediente alimentare, denumite în continuare "produse alimentare", care pot fi tratate cu radiații ionizante, o dată cu dozele maxime autorizate în acest scop.(2) Tratarea produselor în cauză cu radiații ionizante poate fi realizată numai în conformitate cu prevederile directivei cadru. În special, metodele de testare vor fi utilizate în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din directiva cadru.(3) Produsele alimentare a căror tratare cu radiații ionizante este autorizată, precum și dozele medii totale maxime ce pot fi aplicate sunt menționate în anexă.Articolul 2Statele membre nu pot interzice, restricționa sau împiedica comercializarea produselor alimentare iradiate în conformitate cu dispozițiile generale ale directivei cadru și cu dispozițiile prezentei directive pe motiv că au fost supuse unei tratări prin ionizare.Articolul 3Eventualele modificări la prezenta directivă se efectuează în conformitate cu procedurile prevăzute la articolul 100a din tratat.Articolul 4Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive astfel încât să permită comercializarea și utilizarea produselor alimentare conforme cu prezenta directivă până la 20 septembrie 2000.Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 5Prezenta directivă intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 6Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 februarie 1999.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. M. Gil-RoblesPentru ConsiliuPreședinteleK.-H. Funke[1] JO C 336, 30.12.1988, p. 7 șiJO C 303, 2.12.1989, p. 15.[2] JO C 194, 31.7.1989, p. 14.[3] Avizul Parlamentului European din 11 octombrie 1989 (JO C 291, 20.11.1989, p. 58), Poziția Comună a Consiliului din 27 octombrie 1997 (JO C 389, 22.12.1997, p. 47) și Decizia Parlamentului European din 18 februarie 1998 (JO C 80, 16.3.1998, p. 133). Decizia Consiliului din 25 ianuarie 1999. Decizia Parlamentului European din 28 ianuarie 1999.[4] JO L 66, 13.3.1999, p. 16.--------------------------------------------------19990222ANEXĂPRODUSE ALIMENTARE AUTORIZATE PENTRU TRATAREA PRIN IRADIERE ȘI DOZELE DE RADIAȚIE MAXIMECategoria alimentului | Doza medie totală de radiație absorbită (kGy) (valoare maximă) |Ierburi aromatice uscate, condimente și condimente vegetale | 10 |--------------------------------------------------