title: Directiva Comisiei din 1 iulie 1982 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/891/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la contoarele de energie electrică

text:
               13/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               67

         31982L0621

               L 252/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 1 iulie 1982
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/891/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la contoarele de energie electrică
   (82/621/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva Consiliului 76/891/CEE din 4 noiembrie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la contoarele de energie electrică (1), în special articolul 3 al treilea alineat,
   întrucât, conform articolului 3 din Directiva 76/891/CEE, este necesară revizuirea erorilor maxime admisibile ale contoarelor de energie electrică pentru verificarea inițială CEE pentru a ține cont de experiența acumulată și de rezultatele obținute la nivel internațional;
   întrucât experiența acumulată în acest sector în cadrul Comunității sugerează reținerea definitivă a erorilor maxime admisibile deja stabilite ca și norme de drept comun în anexa la directivele menționate, care sunt mai stricte decât cele adoptate la nivel internațional;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor care vizează eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu instrumente de măsură,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre care au recurs la opțiunea prevăzută la articolul 3 al doilea alineat din Directiva 76/891/CEE abrogă, înainte de 1 ianuarie 1983, măsurile adoptate în temeiul opțiunii menționate.
   Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 2
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 1982.

            Pentru Comisie

         Karl-Heinz NARJES

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 336, 4.12.1976, p. 30.


title: Directiva Consiliului din 19 decembrie 1991 de modificare a Directivei 69/169/CEE în vederea prelungirii și a modificării derogărilor acordate Danemarcei și Irlandei privind scutirile de taxe pentru călători

text:
Anunţ juridic important

|

31991L0673

Jurnalul Oficial L 373 , 31/12/1991 p. 0033 - 0033 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 2 p. 0031  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 2 p. 0031  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 159  - 159 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 159  - 159

		19911219Directiva Consiliuluidin 19 decembrie 1991de modificare a Directivei 69/169/CEE în vederea prelungirii și a modificării derogărilor acordate Danemarcei și Irlandei privind scutirile de taxe pentru călători(91/673/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 99,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],întrucât, până la 31 decembrie 1991, Regatul Danemarcei și Irlanda beneficiază de o derogare de la Directiva 69/169/CEE [3], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 91/191/CEE [4], în privința aplicării nivelurilor generale ale scutirilor de taxe ;întrucât aceste derogări trebuie interpretate în contextul articolul 8a din tratat, care definește piața internă ca un spațiu fără frontiere interne, în care se asigură libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalului și care prevede că această piață trebuie realizată progresiv, într-o perioadă care expiră la 31 decembrie 1992;întrucât suspendarea imediată a derogărilor menționate ar putea crea dificultăți economice Regatului Danemarcei și Irlandei; întrucât, prin urmare, ar trebui prelungită aplicarea acestora, într-o formă modificată în cazul Irlandei, până la 31 decembrie 1992,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 69/169/CEE se modifică după cum urmează:1. La articolul 7b alineatul (1) litera (b), "95 ECU" se înlocuiește cu "150 ECU".2. La articolul 7c, " 31 decembrie 1991" se înlocuiește cu " 31 decembrie 1992".3. Articolul 7d se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 7dPrin derogare de la articolul 2 alineatul (1) și în limitele fixate de acesta, Irlanda este autorizată să aplice, până la 31 decembrie 1992 o limită cantitativă de 30 de litri de bere pentru orice persoană care călătorește în Irlanda.Prin derogare de la articolul 2 alineatul (1), articolul 4 alineatul (1) și articolul 7b alineatul (1) litera (b), Irlanda este autorizată să aplice următoarele limite, până la 31 decembrie 1992, la importul mărfurilor de către persoane din Irlanda care au avut o ședere mai mică de 24 de ore în afara Irlandei:(a) pentru călătorii din Comunitate: 175 ECU, însă valoarea unitară nu trebuie să depășească 110 ECU;(b) pentru bere, 15 litri."Articolul 2(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 1992.Când statele membre adoptă măsurile prevăzute în primul paragraf, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Statele membre informează Comisia cu privire la textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 19 decembrie 1991.Pentru ConsiliuPreședinteleP. Dankert[1] Aviz adoptat la 10 decembrie 1991 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] Aviz adoptat la 17 decembrie 1991 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[3] JO L 133, 4.6.1969, p. 6.[4] JO L 94, 16.4.1991, p. 24.--------------------------------------------------


title: Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 1999 de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri

text:
               07/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               88

         31999L0062

               L 187/42

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 1999/62/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 17 iunie 1999
   de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 71 alineatul (1) și articolul 93,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3),
   hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 251 din tratat (4),
   întrucât:

               (1)

               Eliminarea denaturării regulilor concurenței între întreprinderile de transport din statele membre necesită atât armonizarea sistemelor de taxare, cât și stabilirea unor mecanisme corecte pentru impunerea costurilor de infrastructură asupra transportatorilor.

               (2)

               Aceste obiective pot fi atinse numai în etape.

               (3)

               S-a ajuns deja la un nivel de armonizare a sistemelor de taxare, prin adoptarea Directivei 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor pentru uleiurile minerale (5) și a Directivei 92/82/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor pentru uleiurile minerale (6).

               (4)

               Prin hotărârea din 5 iulie 1995 în cazul C-21/94 Parlamentul European contra Consiliului (7), Curtea de Justiție a Comunităților Europene a anulat Directiva 93/89/CEE a Consiliului din 25 octombrie 1993 privind aplicarea de către statele membre a taxelor pe anumite vehicule utilizate la transportul rutier de mărfuri, a taxelor de trecere și a taxelor de utilizare pentru folosirea anumitor infrastructuri (8), menținând în același timp efectele respectivei directive până când Consiliul adoptă o nouă directivă; prin urmare, Directiva 93/89/CEE este înlocuită prin prezenta directivă.

               (5)

               În condițiile actuale, adaptarea sistemelor de impozitare naționale trebuie să se limiteze la vehiculele comerciale cu o greutate mai mare decât o anumită încărcătură totală.

               (6)

               În acest scop, trebuie stabilite valori minime pentru taxele pe vehicule aplicate în prezent de către statele membre sau orice taxe care le-ar succeda.

               (7)

               Ar trebui încurajată utilizarea vehiculelor mai puțin poluante și care nu deteriorează șoselele, prin diferențierea taxelor sau tarifelor, cu condiția ca această diferențiere să nu interfereze cu funcționarea pieței interne.

               (8)

               Este oportun ca anumitor state membre să li se permită o perioadă de derogare de la tarifele minime, pentru a facilita adaptarea la valorile cerute de prezenta directivă;

               (9)

               La unele activități de transport intern local cu impact redus asupra pieței de transport a Comunității, se aplică în prezent valori reduse pentru taxele pe vehicule; pentru a asigura o tranziție lină, statele membre ar trebui autorizate să stabilească derogări temporare de la tarifele minime.

               (10)

               Statele membre trebuie să fie abilitate să aplice tarife reduse sau scutiri de taxe pe vehicule, în cazul vehiculelor a căror utilizare nu poate afecta piața de transport a Comunității.

               (11)

               Pentru a permite rezolvarea anumitor situații speciale, trebuie stabilită o procedură prin care statele membre să fie abilitate să mențină scutiri și reduceri suplimentare.

               (12)

               Denaturările existente ale concurenței nu pot fi eliminate numai prin armonizarea taxelor sau accizelor pentru combustibili; cu toate acestea, până când se stabilesc forme de taxare mai potrivite din punct de vedere tehnic și economic, aceste denaturări pot fi atenuate prin posibilitatea de a reține sau introduce taxe de trecere și/sau de utilizare pentru folosirea autostrăzilor; în plus, trebuie ca statele membre să fie abilitate să impună taxe pentru utilizarea podurilor, tunelelor și trecătorilor montane.

               (13)

               Având în vedere condițiile specifice de pe anumite rute din Alpi, poate fi oportun ca un stat membru să nu mai aplice un sistem de taxe de utilizare pe o porțiune bine definită din rețeaua de autostrăzi a acestuia, pentru a permite aplicarea unei taxe pentru infrastructură.

               (14)

               Taxele de trecere și taxele de utilizare nu trebuie să fie discriminatorii și nici să presupună formalități excesive sau să creeze obstacole la granițele interne; de aceea, trebuie luate măsuri adecvate pentru a permite plata taxelor de trecere și de utilizare în orice moment și cu mijloace diferite de plată.

               (15)

               Valorile taxelor de utilizare trebuie să se bazeze pe durata utilizării infrastructurii respective și să fie diferențiate în funcție de costurile cauzate de vehiculele rutiere.

               (16)

               Trebuie aplicate temporar valori reduse pentru taxele de utilizare în cazul vehiculelor înmatriculate în Grecia, ținând cont de dificultățile cauzate de poziția geopolitică.

               (17)

               Pentru a asigura o aplicare omogenă a taxelor de trecere și de utilizare, trebuie stabilite anumite norme pentru a determina modul în care sunt aplicate acestea, cum ar fi caracteristicile infrastructurii la care se pot aplica, valorile maxime ale anumitor tarife și alte condiții generale care trebuie respectate; taxele de trecere medii ponderate trebuie să fie legate de costurile de construcție, exploatare și dezvoltare a rețelei de infrastructură respective.

               (18)

               Statele membre trebuie să poată atribui protecției mediului și dezvoltării echilibrate a rețelei de transport un procent din valoarea taxelor de trecere sau de utilizare, cu condiția ca această valoare să fie calculată în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.

               (19)

               Valorile din prezenta directivă, exprimate în unitățile monetare naționale ale statelor membre care au adoptat euro, au fost stabilite la 1 ianuarie 1999, când valoarea unui euro a fost determinată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2866/98 al Consiliului din 31 decembrie 1998 privind ratele de schimb între euro și monedele statelor membre care au adoptat euro (9); este oportun ca statele membre care nu au adoptat euro să analizeze anual valorile din prezenta directivă în monede naționale și să le adapteze, dacă este cazul; adaptările anuale ale monedelor naționale pot să nu fie obligatorii, dacă schimbul care rezultă din aplicarea noilor rate de schimb este sub un anumit nivel al procentajului.

               (20)

               Trebuie aplicat principiul teritorialității; două sau mai multe state membre pot coopera în sensul introducerii unui sistem comun de taxe de utilizare, care trebuie să respecte anumite condiții suplimentare.

               (21)

               În conformitate cu principiul proporționalității, prezenta directivă se limitează la minimum necesar pentru atingerea obiectivelor de la articolul 5 alineatul (3) din tratat.

               (22)

               Trebuie stabilit un program strict pentru analizarea dispozițiilor prezentei directive și dacă este necesar, să se ia în considerare modificările ce trebuie să se aducă, pentru a elabora un sistem de taxare mai teritorial,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   Dispoziții generale
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică taxelor pe vehicul, taxelor de trecere și de utilizare impuse vehiculelor, conform celor stabilite la articolul 2.
   Prezenta directivă nu aduce atingere vehiculelor care desfășoară activități de transport exclusiv în teritoriile ne-europene ale țărilor membre.
   De asemenea, aceasta nu aduce atingere vehiculelor înmatriculate în Insulele Canare, Ceuta și Melilla, Azore sau Madeira și care desfășoară activități de transport exclusiv în aceste teritorii sau între aceste teritorii și continent, respectiv Spania și Portugalia continentală.
   Articolul 2
   În înțelesul prezentei directive:

               (a)

               „autostradă” înseamnă o șosea proiectată și construită special pentru traficul autovehiculelor, care nu deservește proprietățile de pe margine și care:

                           (i)

                           este prevăzută, cu excepția punctelor speciale sau temporar, cu părți carosabile separate pentru două direcții de trafic, separate între ele printr-o bandă despărțitoare care nu este destinată traficului sau, în mod excepțional, prin alte mijloace;

                           (ii)

                           nu intersectează la același nivel o șosea, o cale ferată sau o linie de tramvai, sau o cale pietonală;

                           (iii)

                           este proiectată special ca autostradă;

               (b)

               „taxă de trecere” înseamnă mijlocul de plată al unei anumite sume pentru un vehicul care parcurge distanța dintre două puncte de pe infrastructurile menționate la articolul 7 alineatul (2); suma se determină în funcție de distanța parcursă și de tipul vehiculului;

               (c)

               „taxa de utilizare” înseamnă plata unei anumite sume care conferă dreptul unui vehicul de a utiliza o perioadă dată infrastructurile menționate la articolul 7 alineatul (2);

               (d)

               „vehicul” înseamnă un autovehicul sau o combinație de vehicule articulate, destinat exclusiv transportului rutier de mărfuri și cu o greutate încărcată brută maxim admisă de minimum 12 tone,

               (e)

               „vehicul EURO I” înseamnă un vehicul cu caracteristicile stabilite în linia A din tabelul de la punctul 8.3.1.1 din Anexa I la Directiva 88/77/CEE a Consiliului din 3 decembrie 1987 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile ce trebuie luate împotriva emisiei de poluanți sub formă de gaze și particule de la motoarele diesel utilizate la vehicule (10);

               (f)

               „vehicul EURO II” înseamnă un vehicul cu caracteristicile stabilite în linia B din tabelul de la punctul 8.3.1.1 din Anexa I la Directiva 88/77/CEE a Consiliului.

         CAPITOLUL II
   Taxarea vehiculului
   Articolul 3
   (1)   Taxele pe vehicul menționate în articol sunt următoarele.

               —

                  Belgia:

                           —

                           taxe de circulation sur les véhicules automobilesverkeersbelasting op de autovoertuigen;

               —

                  Danemarca:

                           —

                           vaegtafgift of motorkeretrajer m.v.;

               —

                  Germania:

                           —

                           Kraftfahrzeugsteuer;

               —

                  Grecia:

                           —

                           Τέλη κυκλοφορίας;

               —

                  Spania:

                           (a)

                           impuesto sobre vehiculos de tracccion mecanica;

                           (b)

                           impuesto sobre actividades economicas (doar în ceea ce privește valoarea taxelor percepute pentru autovehicule);

               —

                  Franța:

                           (a)

                           taxe spéciale sur certains véhicules routiers;

                           (b)

                           taxe différentielle sur les véhicules a moteur;

               —

               Irlanda:

                           —

                           vehicle excise duty;

               —

                  Italia:

                           (a)

                           tassa automobilistica;

                           (b)

                           addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica;

               —

                  Luxemburg:

                           —

                           taxe sur les véhicules automoteurs;

               —

                  Țările de Jos:

                           —

                           motorrijtuigenbelasting;

               —

                  Austria:

                           —

                           Kraftfahrzeugsteuer;

               —

                  Portugalia:

                           (a)

                           imposto de camionagem;

                           (b)

                           imposto de circulaçao;

               —

                  Finlanda:

                           —

                           varsinainen ajoneuvoveroegentlig fordonsskatt;

               —

                  Suedia:

                           —

                           fordonsskatt;

               —

                  Regatul Unit:

                           (a)

                           vehicle excise duty;

                           (b)

                           motor vehicles license.

         (2)   Statele membre care înlocuiesc orice taxă enumerată la alineatul (1) cu o altă taxă de același tip trebuie să notifice Comisia, care face modificările necesare.
   Articolul 4
   Procedurile pentru perceperea și colectarea taxelor menționate la articolul 3 se stabilesc de către fiecare stat membru.
   Articolul 5
   În privința vehiculelor înmatriculate în statele membre, taxele menționate la articolul 3 se percep numai de către statul membru unde s-a făcut înmatriculare.
   Articolul 6
   (1)   Indiferent de structura taxelor menționate la articolul 3, statele membre stabilesc tarifele, astfel încât să garanteze că valoarea taxei pentru fiecare categorie sau sub-categorie de vehicul menționată în anexa I nu este mai mică decât minimum stabilit în acea anexă.
   Până la doi ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Grecia, Italia, Portugalia și Spania sunt autorizate să aplice tarife mai reduse, dar nu mai mici de 65 % din valoarea minimă stabilită în anexa I.
   (2)   Statele membre pot aplica tarife reduse sau scutiri pentru:

               (a)

               vehiculele utilizate în scopuri de apărare națională sau civilă, de către serviciile de pompieri sau alte servicii de urgență și de către poliție, precum și vehiculele utilizate pentru întreținerea drumurilor;

               (b)

               vehiculele care circulă doar ocazional pe drumurile publice ale statului membru unde s-a făcut înmatricularea și care sunt utilizate de către persoane fizice sau juridice a căror ocupație principală nu este transportul de mărfuri, cu condiția ca activitățile de transport desfășurate de aceste vehicule să nu provoace denaturări ale regulilor concurenței și sub rezerva acordului Comisiei.

               (3)

                           (a)

                           Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza un stat membru să mențină scutiri și reduceri suplimentare de taxe la vehicule, din motive de politici specifice de natură socio-economică sau legate de infrastructura acelui stat. Aceste scutiri și reduceri se pot aplica numai vehiculelor înmatriculate în acel stat membru, care desfășoară activități de transport exclusiv pe o porțiune bine definită din teritoriul său;

                           (b)

                           orice stat membru, care dorește să mențină o astfel de scutire sau reducere, informează Comisia cu privire la aceasta și îi înaintează, de asemenea, toate informațiile necesare. În termen de o lună, Comisia informează celelalte state membre cu privire la propunerea de scutire sau de reducere.
                           Se consideră că menținerea scutirii sau reducerii propuse a fost autorizată de către Consiliu dacă, în decurs de două luni de la data informării statelor membre în conformitate cu primul paragraf, nici Comisia, nici vreun stat membru nu solicită examinarea problemei de către Consiliu.

         (4)   Fără a aduce atingere celui de al doilea paragraf din alineatul (1) și alineatelor (2) și (3) din prezentul articol sau articolului 6 din Directiva 92/106/CEE a Consiliului din 7 decembrie 1992 privind stabilirea unor norme comune pentru anumite tipuri de transport combinat de mărfuri între statele membre (11), statele membre nu pot acorda nici un fel de scutire sau reducere de taxe menționate la articolul 3, care ar face ca taxele impuse să fie mai mici decât minimum menționat în alineatul (1) din prezentul articol.
   CAPITOLUL III
   Taxe de trecere și taxe de utilizare
   Articolul 7
   (1)   Statele membre pot menține sau introduce taxe rutiere și/sau de utilizator în condițiile stabilite la alineatele (2)-(10).

               (2)

                           (a)

                           Taxele de trecere și de utilizare se aplică doar utilizatorilor de autostrăzi sau de alte șosele cu mai multe benzi de circulație, cu caracteristici similare autostrăzilor, sau utilizatorilor de poduri, tunele și trecători montane.
                           Cu toate acestea, într-un stat membru în care nu există o rețea generală de autostrăzi sau șosele duble cu caracteristici similare, taxele de trecere și de utilizare se pot aplica, în statul respectiv, utilizatorilor categoriei de drumuri cu nivel tehnic cel mai ridicat;

                           (b)

                           în urma consultărilor cu Comisia și în conformitate cu procedura stabilită în Decizia Consiliului din 21 martie 1962 de instituire a unei proceduri pentru examinarea prealabilă și consultarea în privința anumitor acte cu putere de lege și acte administrative referitoare la transport propuse în statele membre (12);

                                       (i)

                                       taxele de trecere și de utilizare se pot impune și utilizatorilor altor secțiuni din rețeaua principală de drumuri, în special

                                                   —

                                                   dacă există motive de siguranță pentru a proceda astfel;

                                                   —

                                                   într-un stat membru unde nu există o rețea coerentă de autostrăzi sau șosele duble cu caracteristici similare în cea mai mare parte a statului, în acea parte de țară, dar numai pe șosele utilizate pentru transportul greu de mărfuri internațional și inter-regional, cu condiția ca cererea de trafic și densitatea populației să nu justifice economic construirea de autostrăzi sau șosele duble cu caracteristici similare;

                                       (ii)

                                       statele membre interesate pot încheia convenții speciale pentru porțiunile de graniță;

                                       (iii)

                                       Austria poate acorda scutiri de la taxa austriacă de utilizator pe porțiunea de autostradă dintre Kufstein și Brenner.

         (3)   Se poate ca taxa de trecere și de utilizare nu se pot impune simultan pentru utilizarea unei singure secțiuni de drum. Cu toate acestea, statele membre mai pot impune taxe de trecere pe rețelele unde se percep taxe pentru utilizarea podurilor, tunelelor și trecătorilor montane.
   (4)   Taxele de trecere și de utilizare nu pot face discriminări, direct sau indirect, din motive legate de naționalitatea transportatorului rutier sau de originea sau destinația vehiculului.
   (5)   Aplicarea și colectarea taxelor de trecere și de utilizare și urmărirea plății acestora se fac în așa fel încât fluxul liber de trafic să fie stânjenit cât se poate de puțin și să se evite controalele și verificările obligatorii exercitate la granițele interne ale Comunității. În acest scop, statele membre cooperează pentru a stabili metode care să permită transportatorilor rutieri să plătească taxele de utilizare 24 ore pe zi, cel puțin la punctele de vânzare importante, utilizând toate mijloacele obișnuite de plată, în interiorul și exteriorul statelor membre în care se aplică acestea. Statele membre oferă facilitățile adecvate la punctele de plată a taxelor de trecere și de utilizare, astfel încât să se mențină siguranța rutieră normală.
   (6)   Fiecare stat membru poate prevedea ca vehiculele înmatriculate în statul membru respectiv să suporte taxele de utilizare pentru folosirea întregii rețele de drumuri de pe teritoriul acestuia.
   (7)   Taxele de utilizare, inclusiv costurile administrative, pentru toate categoriile de vehicule se stabilesc de către statele membre respective la o valoare care să nu fie mai mare decât tarifele maxime stabilite în Anexa II.
   La 1 iulie 2002 și la fiecare doi ani după aceea, aceste niveluri maxime se revizuiesc. Dacă este necesar, Comisia face propuneri pentru adaptările corespunzătoare, iar Parlamentul European și Consiliul hotărăsc asupra lor, în conformitate cu condițiile stabilite în tratat.
   Statele membre care aplică o taxă de utilizare trebuie să aplice, până la doi ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, o reducere de 50 % a valorilor taxelor de utilizare pentru vehiculele înregistrate în Grecia, datorită poziției sale geopolitice. Comisia poate decide dacă autorizează o prelungire a acestei reduceri aplicate de către statele membre respective, de la un an la altul.
   (8)   Valorile taxelor de utilizare trebuie să fie proporționale cu durata utilizării infrastructurii.
   Un stat membru poate aplica doar valori anuale pentru vehiculele înmatriculate în statul respectiv.
   (9)   Taxele de trecere medii ponderate trebuie corelate cu costurile pentru construcția, funcționarea și dezvoltarea rețelei de infrastructuri respective.
   (10)   Fără a aduce atingere taxelor de trecere medii ponderate menționate la alineatul (9), statele membre pot varia valorile taxelor rutiere aplicate în funcție de:

               (a)

               clasele de emisii ale vehiculelor, cu condiția ca nici o taxă de trecere să nu fie mai mare cu 50 % față de taxa de trecere aplicată pentru vehiculele echivalente care respectă standardele cele mai severe privind emisiile;

               (b)

               momentul zilei, cu condiția ca nici o taxă de trecere să nu fie mai mare cu 100 % față de taxa de trecere aplicată în timpul perioadei celei mai ieftine din zi.

         Variațiile taxelor de trecere, aplicate în funcție de clasele de emisii ale vehiculelor sau de momentul zilei, trebuie să fie proporționale cu obiectivul urmărit.
   Articolul 8
   (1)   Două sau mai multe state membre pot coopera pentru introducerea unui sistem comun de taxe de utilizare aplicabile în totalitate pe teritoriile lor. În acest caz, statele membre respective asigură implicarea Comisiei în această problemă, în activitatea ulterioară și în posibile modificări.
   (2)   Un sistem comun trebuie să respecte, pe lângă condițiile de la articolul 7, următoarele:

               (a)

               valorile comune ale taxelor de utilizare se stabilesc de către statele membre participante la niveluri care să nu fie mai mari decât valorile maxime menționate la articolul 7 alineatul (7);

               (b)

               plata taxei comune de utilizare oferă acces la rețeaua, așa cum este definit de către statele membre participante în conformitate cu articolul 7 alineatul (2);

               (c)

               alte state membre se pot alătura sistemului comun;

               (d)

               statele membre participante elaborează o schemă potrivit căreia fiecare dintre acestea primește o cotă-parte corectă din veniturile acumulate din taxa de utilizare.

         CAPITOLUL IV
   Dispoziții finale
   Articolul 9
   (1)   Prezenta directivă nu împiedică aplicarea de către statele membre a:

               (a)

               taxelor specifice:

                           —

                           percepute la înmatricularea vehiculului
                           sau

                           —

                           impuse vehiculelor sau încărcăturilor cu greutăți sau dimensiuni necorespunzătoare;

               (b)

               taxelor de parcare și taxelor specifice traficului urban;

               (c)

               taxelor reglementatorii prevăzute special pentru combaterea aglomerațiilor la anumite ore și în anumite locuri.

         (2)   Directiva nu împiedică nici atribuirea de către statele membre a unui procentaj pentru protecția mediului și dezvoltarea echilibrată a rețelei de transport, din suma obținută din încasarea taxei de utilizare sau a taxei de trecere, cu condiția ca respectiva sumă să fie calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (7) și (9).
   Articolul 10
   (1)   În înțelesul prezentei directive, ratele de schimb între euro și monedele naționale ale statelor membre care nu au adoptat euro sunt cele în vigoare în prima zi lucrătoare din octombrie și publicate în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene; acestea se aplică de la data de 1 ianuarie a următorului an calendaristic.
   (2)   Statele membre care nu au adoptat euro pot menține sumele în vigoare în momentul ajustării anuale efectuate în temeiul alineatului (1), dacă prin conversia sumelor exprimate în euro ar rezulta o modificare mai mică de 5 %, exprimată în moneda națională.
   Articolul 11
   (1)   Înainte de data menționată la articolul 7 alineatul (7) al doilea paragraf, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive, ținând cont de evoluțiile tehnologice și de aglomerările traficului.
   (2)   Statele membre înaintează Comisiei informațiile necesare cu cel puțin șase luni înaintea datelor menționate în alineatul (1), astfel încât Comisia să poată întocmi raportul de mai sus.
   (3)   Statele membre care introduc sisteme electronice de percepere a taxelor de trecere și de utilizare cooperează în vederea obținerii unui nivel corespunzător de interoperabilitate.
   Articolul 12
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 1 iulie 2000. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la acestea.
   Când statele membre adoptă aceste măsuri, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre adoptă procedura de realizare unei astfel de trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică către Comisie textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă. Comisia informează celelalte state membre cu privire la aceasta.
   Articolul 13
   Prezenta directivă intră în vigoare din ziua publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 14
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 17 iunie 1999.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. M. GIL-ROBLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MÜNTEFERING

      (1)  JO C 59, 26.2.1997, p. 9.

      (2)  JO C 206, 7.7.1997, p. 17.

      (3)  Aviz emis la 3 iunie 1999 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  Avizul Parlamentului European din 17 iulie 1997 (JO C 286, 22.9.1997, p. 217), Poziția comună a Consiliului din 18 ianuarie 1999 (JO C 58, 1.3.1999, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 7 mai 1999 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (5)  JO L 316, 31.10.1992, p. 12. Directivă modificată ultima dată de Directiva 94/74/CE (JO L 365, 31.12.1994, p. 46).

      (6)  JO L 316, 31.10.1992, p. 19. Directivă modificată de Directiva 94/74/CE. [1995] ECR I-1827.

      (7)  JO L 36, 9.2.1988, p. 33. Directivă modificată ultima dată de Directiva 96/1/CE (JO L 40, 17.2.1996, p. 1).

      (8)  JO L 279, 12.11.1993, p. 32.

      (9)  JO L 359, 31.12.1998, p. 1.

      (10)  JO L 36, 9.2.1988, p. 33. Directivă modificată ultima dată de Directiva 96/1/CE (JO L 40, 17.2.1996, p. 1).

      (11)  JO L 368, 17.12.1992, p. 38.

      (12)  JO 23, 3.4.1962, p. 720/62. Decizie modificată ultima dată de Decizia 73/402/CEE (JO L 347, 17.12.1973, p. 48).
   ANEXA I
   VALORILE MINIME ALE TAXELOR CE TREBUIE APLICATE VEHICULELOR
   Autovehicule

               Numărul de axe și greutatea brută încărcată maxim admisă
               (în tone)

               Valoarea minimă a taxei
               (în euro/an)

               Nu mai puțin de

               Mai puțin de

               Ax(e) motor(oare) cu suspensie pneumatică sau echivalentele recunoscute (1)

               Alte sisteme de suspensie pentru axele motoare

               Două axe

               12

               13

               0

               31

               13

               14

               31

               86

               14

               15

               86

               121

               15

               18

               121

               274

               Trei axe

               15

               17

               31

               54

               17

               19

               54

               111

               19

               21

               111

               144

               21

               23

               144

               222

               23

               25

               222

               345

               25

               26

               222

               345

               Patru axe

               23

               25

               144

               146

               25

               27

               146

               228

               27

               29

               228

               362

               29

               31

               362

               537

               31

               32

               362

               537

   COMBINAȚII DE VEHICULE (VEHICULE ARTICULATE ȘI AUTOTRENURI)

               Numărul de axe și greutatea brută încărcată maxim admisă
               (în tone)

               Valoarea minimă a taxei
               (în euro/an)

               Nu mai puțin de

               Mai puțin de

               Ax(e) motor(oare) cu suspensie pneumatică sau echivalentele recunoscute (2)

               Alte sisteme de suspensie pentru axele motoare

               2 + 1 axe

               12

               14

               0

               0

               14

               16

               0

               0

               16

               18

               0

               0

               18

               20

               14

               32

               20

               22

               32

               75

               22

               23

               75

               97

               23

               25

               97

               175

               25

               28

               175

               307

               2 + 2 axe

               23

               25

               30

               70

               25

               26

               70

               115

               26

               28

               115

               169

               28

               29

               169

               204

               29

               31

               204

               335

               31

               33

               335

               465

               33

               36

               465

               706

               36

               38

               465

               706

               2 + 3 axe

               36

               38

               370

               515

               38

               40

               515

               700

               3 + 2 axe

               36

               38

               327

               454

               38

               40

               454

               628

               40

               44

               628

               929

               3 + 3 axe

               36

               38

               186

               225

               38

               40

               225

               336

               40

               44

               336

               535

      (1)  Suspensiile recunoscute ca fiind echivalente în conformitate cu definiția din Anexa II la Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996, de stabilire pentru anumite vehicule ce circulă în Comunitate a dimensiunilor maxime admise în traficul național și internațional și a greutăților maxime admise în traficul internațional (JO L 235, 17.9.1996, p. 59).

      (2)  Suspensiile recunoscute ca fiind echivalente în conformitate cu definiția din Anexa II la Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996, de stabilire pentru anumite vehicule ce circulă în Comunitate a dimensiunilor maxime admise în traficul național și internațional și a greutăților maxime admise în traficul internațional (JO L 235, 17.9.1996, p. 59).
   ANEXA II
   VALORILE MAXIME ÎN EURO ALE TAXELOR DE UTILIZARE, INCLUSIV COSTURILE ADMINISTRATIVE, MENȚIONATE LA ARTICOLUL 7 ALINEATUL (7)
   Anual

               maximum trei axe

               minimum patru axe

               NON-EURO

               960

               1 550

               EURO I

               850

               1 400

               EURO II și mai puțin poluante

               750

               1 250

         Lunar și săptămânal
   Valorile maxime lunare și săptămânale sunt proporționale cu durata utilizării infrastructurii.
   Zilnic
   Taxele zilnice de utilizare pe zi sunt egale pentru toate categoriile de vehicule și se ridică la 8 EUR.


title: Directiva 95/50/CE a Consiliului din 6 octombrie 1995 privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase

text:
               07/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               179

         31995L0050

               L 249/35

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 95/50/CE A CONSILIULUI

   din 6 octombrie 1995
   privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 75,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   hotărând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 189c din tratat (3),
   întrucât Comunitatea adoptă o serie de măsuri pentru instituirea unei piețe interne care să cuprindă o zonă fără frontiere interne în care să se asigure libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor, în conformitate cu dispozițiile din tratat;
   întrucât controalele transportului rutier de mărfuri periculoase se realizează în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 4060/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind eliminarea controalelor realizate la frontierele statelor membre în domeniul transportului rutier și pe căile navigabile interioare (4) și Regulamentul (CEE) nr. 3912/92 al Consiliului din 17 decembrie 1992 privind controalele realizate în cadrul Comunității în domeniul transportului rutier și pe apele navigabile interioare, cu privire la mijloacele de transport înmatriculate sau puse în circulație într-o țară terță (5);
   întrucât Consiliul adoptă Directiva 94/55/CE din 21 noiembrie 1994 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la transportul rutier de mărfuri periculoase (6); procedurile respective de control și definițiile referitoare la acest tip de transport trebuie armonizate corespunzător, astfel încât să se poată verifica mai eficient respectarea normelor de siguranță stabilite în directiva menționată;
   întrucât este necesar ca statele membre să asigure un nivel suficient de control al vehiculelor respective pe întreg teritoriul statelor membre evitându-se în același timp, pe cât posibil, proliferarea acestor controale;
   întrucât, având în vedere principiul subsidiarității, sunt necesare, prin urmare, măsuri comunitare pentru îmbunătățirea gradului de siguranță în transportul de mărfuri periculoase;
   întrucât trebuie ca la efectuarea inspecțiilor să se utilizeze o listă cu elemente comune aplicabile la acest tip de transport în întreaga Comunitate;
   întrucât este necesară elaborarea unei liste a cazurilor de încălcări ale legislației, considerate suficient de grave de către toate statele membre, astfel încât să se obțină aplicarea de măsuri corespunzătoare vehiculelor respective în funcție de împrejurări sau de cerințele de siguranță, inclusiv, dacă este cazul, refuzul admiterii vehiculelor în Comunitate;
   întrucât, pentru a îmbunătăți respectarea normelor de siguranță pentru transportul rutier de mărfuri periculoase, este necesar să fie incluse dispoziții privind controalele care trebuie să fie efectuate în întreprinderi ca măsură preventivă sau atunci când se înregistrează încălcări grave ale legislației privind transportul de mărfuri periculoase în traficul rutier;
   întrucât controalele respective trebuie să se aplice tuturor transporturilor rutiere de mărfuri periculoase, efectuate în întregime sau parțial pe teritoriul statelor membre, indiferent de punctul de plecare sau de destinație a mărfurilor sau țara în care este înmatriculat vehiculul;
   întrucât, în cazul unor încălcări grave sau repetate ale legislației, este posibil ca autorităților competente din statul membru în care este înmatriculat vehiculul sau în care se află întreprinderea să li se solicite luarea unor măsuri corespunzătoare și întrucât acestea informează statul membru solicitant cu privire la orice măsuri de urmărire luate;
   întrucât este necesară monitorizarea aplicării prezentei directive pe baza unui raport care urmează să fie prezentat de către Comisie,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă se aplică controalelor efectuate de statele membre în transportul rutier de mărfuri periculoase la vehiculele care circulă pe teritoriul lor sau intră pe acesta dintr-o țară terță.
   Prezenta directivă nu se aplică transportului de mărfuri periculoase cu vehiculele care aparțin sau se află sub comanda forțelor armate.
   (2)   Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre, manifestând interesul cuvenit pentru legislația comunitară, de a întreprinde controale în transportul național sau internațional de mărfuri periculoase pe teritoriul acestora, realizat cu vehiculele care nu sunt reglementate de prezenta directivă.
   Articolul 2
   În înțelesul prezentei directive:

               —

               „vehicul” înseamnă orice autovehicul destinat utilizării pe calea rutieră, fie complet sau incomplet, care are cel puțin patru roți și o viteză maximă proiectată mai mare de 25 km/h, împreună cu remorcile sale, cu excepția vehiculelor care circulă pe șine, a celor agricole și a tractoarelor forestiere și a tuturor mecanismelor mobile;

               —

               „mărfuri periculoase” înseamnă mărfuri periculoase conform definiției din Directiva 94/55/CE;

               —

               „transport” înseamnă orice operație de transport rutier realizată cu un vehicul, integral sau parțial pe drumurile publice de pe teritoriul unui stat membru, inclusiv încărcarea și descărcarea mărfurilor reglementate de Directiva 94/55/CE, fără a aduce atingere dispozițiilor stabilite de legislațiile statelor membre referitoare la responsabilitatea pentru aceste operații;

               —

               „întreprindere” înseamnă orice persoană fizică sau juridică, fie că are sau nu ca obiectiv realizarea de profit, orice asociație sau grup de persoane fără personalitate juridică, fie că are sau nu ca obiectiv realizarea de profit, precum și orice organism aflat sub patronajul unei autorități publice, fie că are personalitate juridică proprie sau depinde de o autoritate care are această personalitate, care transportă, încarcă sau descarcă mărfuri periculoase sau face ca acestea să fie transportate, precum și cele care depozitează temporar, colectează, ambalează sau livrează aceste mărfuri ca parte a unei operații de transport și sunt localizate pe teritoriul Comunității;

               —

               „control” înseamnă orice control, inspecție, verificare sau formalitate îndeplinit(ă) de autoritățile competente din motive de siguranță proprii transportului de mărfuri periculoase.

         Articolul 3
   (1)   Statele membre asigură că un segment reprezentativ al transporturilor rutiere de mărfuri periculoase face obiectul controalelor stabilite prin prezenta directivă, astfel încât să se verifice conformitatea acestora cu legislația privind transportul rutier de mărfuri periculoase.
   (2)   Aceste controale se efectuează pe teritoriul unui stat membru în conformitate cu articolul 3 din Regulamentul (CEE) nr. 4060/89 și articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 3912/92.
   Articolul 4
   (1)   Pentru efectuarea controalelor prevăzute în prezenta directivă, statele membre utilizează fișa de control din anexa I. O copie a fișei de control sau un certificat care indică rezultatul controlului respectiv, elaborat de autoritatea care a efectuat controlul, se predă conducătorului vehiculului și se prezintă la cerere pentru a simplifica sau evita, dacă este posibil, controalele ulterioare. Prezentul alineat nu aduce atingere dreptului statelor membre de a lua măsuri specifice de control amănunțit.
   (2)   Controalele sunt aleatorii și acoperă pe cât posibil o arie extinsă din rețeaua rutieră.
   (3)   Locurile alese pentru aceste controale trebuie să permită aducerea la conformitate a vehiculelor care nu respectă prevederile legale sau, dacă autoritatea care efectuează controlul consideră că este necesar ca acestea să fie imobilizate pe loc sau într-un alt loc stabilit în acest sens de către autoritatea menționată, fără a periclita siguranța.
   (4)   Dacă este cazul și cu condiția ca acest lucru să nu pericliteze siguranța, se pot preleva probe din mărfurile transportate pentru a fi examinate de laboratoarele recunoscute de către autoritatea competentă.
   (5)   Durata controalelor nu depășește un termen rezonabil.
   Articolul 5
   Fără a aduce atingere altor sancțiuni care ar putea fi impuse, în cazul vehiculelor pentru care se constată una sau mai multe încălcări ale normelor privind transportul de mărfuri periculoase, în special încălcările enumerate în anexa II, este posibilă imobilizarea pe loc sau într-un loc stabilit în acest sens de către autoritățile care efectuează controlul și solicitarea aducerii acestora la conformitate înainte de continuarea călătoriei sau supunerea acestora la alte măsuri corespunzătoare, în funcție de împrejurările sau cerințele de siguranță care includ, dacă este cazul, refuzul de a permite intrarea acestor vehicule în Comunitate.
   Articolul 6
   (1)   Controalele se mai pot efectua la sediul întreprinderilor, ca măsură preventivă sau dacă în traficul rutier s-au constatat încălcări de natură să pericliteze siguranța în transportul de mărfuri periculoase.
   (2)   Obiectivul acestor controale este de a se asigura respectarea legislației în materie privind condițiile de siguranță în transportul rutier de mărfuri periculoase.
   Dacă se constată una sau mai multe încălcări referitoare la transportul rutier de mărfuri periculoase, în special cele enumerate în anexa II, transportul se aduce la conformitate înainte ca mărfurile să plece din întreprindere sau este supus aplicării altor măsuri corespunzătoare.
   Articolul 7
   (1)   Statele membre își acordă reciproc sprijin în vederea aplicării corespunzătoare a prezentei directive.
   (2)   Încălcările grave sau repetate, care periclitează siguranța transportului de mărfuri periculoase, săvârșite de un vehicul nerezident sau o întreprindere nerezidentă, se raportează autorităților competente din statul membru în care este înmatriculat vehiculul sau în care este înființată întreprinderea.
   Autoritățile competente din statul membru în care se constată încălcări grave sau repetate pot să solicite autorităților competente din statul membru în care este înmatriculat vehiculul sau în care este înființată întreprinderea să ia măsurile corespunzătoare cu privire la contravenient sau contravenienți.
   Autoritățile competente din statul membru în care este înmatriculat vehiculul notifică autorităților competente din statul membru în care s-au înregistrat încălcările măsurile adoptate cu privire la transportator sau întreprindere.
   Articolul 8
   Dacă din cele constatate în timpul unui control în traficul rutier la un vehicul înmatriculat în alt stat membru există motive să se considere că au fost comise încălcări grave sau repetate, care nu se pot detecta în timpul controlului respectiv din lipsa datelor necesare, autoritățile competente ale statelor membre își acordă sprijin reciproc pentru clarificarea situației. Dacă, în acest scop, statul membru competent efectuează un control în întreprindere, acesta comunică rezultatele celorlalte state membre vizate.
   Articolul 9
   (1)   Fiecare stat membru transmite Comisiei cel târziu în a douăsprezecea lună de la sfârșitul fiecărui an calendaristic un raport elaborat în conformitate cu modelul din anexa III cu privire la aplicarea prezentei directive, inclusiv următoarele detalii:

               —

               dacă este posibil, volumul determinat sau estimat al mărfurilor periculoase transportate rutier (în tone transportate sau în tone/kilometri);

               —

               numărul de controale efectuate;

               —

               numărul de vehicule controlate la locul de înmatriculare (vehicule înmatriculate național, în alte state membre sau în țări terțe);

               —

               numărul și tipurile de încălcări înregistrate;

               —

               tipul și numărul sancțiunilor impuse.

         (2)   Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului, pentru prima dată în 1999 și ulterior cel puțin din trei în trei ani, un raport privind aplicarea prezentei directive de către statele membre, cu precizarea detaliilor specificate la alineatul (1) anterior.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 1 ianuarie 1997. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre adoptă procedura de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre dispozițiile de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 11
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 12
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 6 octombrie 1995.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. BORRELL FONTELLES

      (1)  JO C 26, 29.1.1994, p. 10 și JO C 238, 26.8.1994, p. 4.

      (2)  JO C 195, 18.7.1994, p. 18.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 3 mai 1994 (JO C 205, 25.7.1994, p. 55), Poziția comună a Consiliului din 21 noiembrie 1994 (JO C 354, 13.12.1994, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 14 martie 1995 (JO C 89, 10.4.1995, p. 29).

      (4)  JO L 390, 30.12.1989, p. 18. Regulament modificat de Regulamentul (CEE) nr. 3356/91 (JO L 318, 20.11.1991, p. 1).

      (5)  JO L 395, 31.12.1992, p. 6.

      (6)  JO L 319, 12.12.1994, p. 7.
   ANEXA I

   ANEXA II
   ÎNCĂLCĂRI
   În sensul prezentei directive, se consideră încălcări în special următoarele:

               1.

               mărfuri care nu au fost autorizate pentru transport;

               2.

               absența declarației expeditorului privind conformitatea mărfurilor și a ambalajelor acestora cu regulamentele de transport;

               3.

               vehicule care, la control, prezintă pierderi prin scurgere de substanțe periculoase din cauza neetanșeității cisternelor sau ambalajelor;

               4.

               vehicule fără certificat de omologare sau cu un certificat neregulamentar;

               5.

               vehicule care nu posedă panouri portocalii corespunzătoare sau care au panouri portocalii neregulamentare;

               6.

               vehicule fără instrucțiuni de siguranță sau cu unele necorespunzătoare;

               7.

               vehicul sau ambalaj necorespunzător;

               8.

               conducător fără certificat de formare profesională regulamentar pentru transportul rutier de mărfuri periculoase;

               9.

               vehicule fără extinctoare;

               10.

               vehicule sau produse ambalate fără etichete de pericol regulamentare;

               11.

               vehicule fără documente de transport/însoțitoare sau cu menționări ale mărfurilor periculoase la bord care nu sunt conforme cu regulamentele;

               12.

               vehicule care nu sunt reglementate de acordul bilateral/multilateral sau care nu sunt conforme cu acordul;

               13.

               supraîncărcarea cisternei.

         ANEXA III


title: Directiva 96/89/CE a Comisiei din 17 decembrie 1996 de modificare a Directivei 95/12/CE de punere în aplicare a Directivei 92/75/CEE a Consiliului cu privire la etichetarea energetică a mașinilor de spălat rufe de uz casnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 20

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               49

         31996L0089

               L 338/85

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 96/89/CE A COMISIEI

   din 17 decembrie 1996
   de modificare a Directivei 95/12/CE de punere în aplicare a Directivei 92/75/CEE a Consiliului cu privire la etichetarea energetică a mașinilor de spălat rufe de uz casnic
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 92/75/CEE a Consiliului din 22 septembrie 1992 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse la aparatele de uz casnic (1), în special articolele 9 și 12,
   având în vedere Directiva 95/12/CE a Comisiei din 23 mai 1995 de punere în aplicare a Directivei 92/75/CEE a Consiliului cu privire la etichetarea energetică a mașinilor de spălat rufe de uz casnic (2),
   întrucât metodele de măsurare și informațiile disponibile în prezent nu permit o etichetare corespunzătoare a mașinilor de spălat rufe lipsite de un dispozitiv intern de încălzire a apei; întrucât respectivele aparate trebuie excluse din domeniul de aplicare a Directivei 95/12/CE;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul comitetului instituit în conformitate cu articolul 10 din Directiva 92/75/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În articolul 1 alineatul (1) din Directiva 95/12/CE, în lista tipurilor de mașini de spălat rufe de uz casnic excluse din domeniul de aplicare a directivei menționate, se adaugă următorul text:

               „—

               Până la data de 30 iunie 1998, mașini lipsite de dispozitivul intern pentru încălzirea apei.”

         Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 15 aprilie 1997. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Statele membre aplică aceste dispoziții de la 15 mai 1997.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 decembrie 1996.

            Pentru Comisie

         Christos PAPOUTSIS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 297, 13.10.1992, p. 16.

      (2)  JO L 136, 21.6.1995, p. 1.


title: Directiva Consiliului din 20 mai 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la mecanismul de direcție al tractoarelor agricole sau forestiere pe roți

text:
13/vol. 2           RO                                Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                 111

31975L0321

L 147/24                                   JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE                                                 9.6.1975

                                                    DIRECTIVA CONSILIULUI
                                                          din 20 mai 1975
             privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la mecanismul de direcție al tractoarelor
                                                   agricole sau forestiere pe roți

                                                                  (75/321/CEE)

CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,                                                                       Articolul 2
                                                                           Statele membre nu pot refuza omologarea CEE și nici omologarea
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice
                                                                           la nivel național a unui tractor din motive privind mecanismul de
Europene, în special articolul 100,
                                                                           direcție în cazul în care acesta respectă specificațiile precizate în
                                                                           anexă.
având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),                                                       Articolul 3
                                                                           Statele membre nu pot refuza înmatricularea și nici vânzarea,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),                 punerea în circulație sau utilizarea unui tractor din motive privind
                                                                           mecanismul de direcție în cazul în care acesta îndeplinește
întrucât cerințele tehnice pe care trebuie să le îndeplinească             cerințele care figurează în anexă.
tractoarele în temeiul legislațiilor interne se referă, inter alia, la
mecanismul de direcție;
                                                                                Articolul 4
întrucât aceste cerințe diferă de la un stat membru la altul; întru-       Modificările care sunt necesare pentru a adapta la progresul tehnic
cât este, prin urmare, necesar ca aceleași cerințe să fie adoptate de      cerințele din anexă se adoptă în conformitate cu articolul 13 din
toate statele membre, fie în completarea, fie în locul reglementă-         Directiva 74/150/CEE.
rilor lor actuale, în primul rând pentru a permite punerea în
aplicare, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare
CEE care face obiectul Directivei 74/150/CEE a Consiliului din                                          Articolul 5
4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu pri-
vire la omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (3),       (1) Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a
                                                                           se conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni de
                                                                           la notificarea acesteia și informează de îndată Comisia cu privire
                                                                           la aceasta.
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
                                                                           (2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele
                                                                           principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în
                             Articolul 1                                   domeniul reglementat de prezenta directivă.

(1) Se înțelege prin tractor (agricol sau forestier) orice vehicul cu
motor, pe roți sau șenile, care are cel puțin două axe, a cărui func-                                   Articolul 6
ție constă în mod esențial în forța sa de tracțiune și care este spe-      Prezenta directivă se adresează statelor membre.
cial conceput pentru tractarea, împingerea, purtarea sau acționa-
rea anumitor utilaje, mașini sau remorci destinate să fie folosite în
exploatarea agricolă sau forestieră. Acesta poate fi amenajat pen-         Adoptată la Bruxelles, 20 mai 1975.
tru a transporta o încărcătură și însoțitori.
                                                                                Pentru Consiliu
(2) Prezenta directivă se aplică numai tractoarelor menționate la
                                                                                Președintele
alineatul (1), montate pe pneuri, care au două axe și o viteză
maximă prin construcție cuprinsă între 6 și 25 kilometri pe oră.                                                 R. RYAN

(1) JO C 160, 18.12.1969, p. 29.
(2) JO C 48, 16.4.1969, p. 21.
(3) JO L 84, 28.3.1974, p. 10.
 ---pagebreak--- 112        RO                            Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                 13/vol. 2

                                                          ANEXĂ

      1.         DEFINIȚII

      1.1.       Mecanism de direcție

                 „Mecanism de direcție”: mecanismul complet care are funcția de a modifica direcția de mers a tractorului.

                 Mecanismul de direcție poate conține:

                 — comanda;

                 — transmisia;

                 — roțile directoare;

                 — dacă este cazul, un dispozitiv special pentru producerea energiei auxiliare sau a energiei
                   independente.

      1.1.1.     Comanda

                 „Comandă”: piesa direct acționată de către conducător pentru conducerea tractorului.

      1.1.2.     Transmisia

                 „Transmisie”: ansamblul elementelor cuprinse între comandă și roțile directoare, cu excepția
                 dispozitivelor speciale menționate la punctul 1.1.4. Transmisia poate fi mecanică, hidraulică,
                 pneumatică, electrică sau combinată.

      1.1.3.     Roțile directoare

                 „Roți directoare”:

                 — roțile a căror direcție în raport cu tractorul poate fi modificată direct sau indirect pentru a obține
                   schimbarea direcției de mers a tractorului;

                 — roțile tractoarelor articulate;

                 — roțile tractoarelor a căror schimbare de direcție se obține prin diferențierea vitezei roților unei
                   aceleiași axe.

                 Roțile autodirectoare nu sunt roți directoare.

      1.1.4.     Dispozitiv special

                 „Dispozitiv special”: partea dispozitivului de direcție prin care se produce energia auxiliară sau
                 independentă. Energia auxiliară și energia independentă pot fi produse de un sistem mecanic, hidraulic,
                 pneumatic, electric sau combinat (de exemplu, de o pompă cu ulei, o pompă cu aer, un acumulator etc.).

      1.2.       Diferite categorii de mecanisme de direcție

      1.2.1.     În funcție de proveniența energiei necesare bracării roților de direcție, se disting următoarele categorii
                 de mecanisme de direcție:

      1.2.1.1.   direcție manuală, la care această energie se furnizează numai de energia musculară a conducătorului;
 ---pagebreak--- 13/vol. 2        RO                             Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                    113

            1.2.1.2.   direcție asistată, la care această energie se furnizează de energia musculară a conducătorului și de
                       dispozitivele speciale, așa cum sunt definite la punctul 1.1.4.

                       Mecanismele de direcție la care, în condiții normale, energia se furnizează numai de dispozitivele
                       speciale menționate la punctul 1.1.4 dar care permit utilizarea energiei musculare a conducătorului
                       pentru a dirija tractorul, în cazul defectării acestor dispozitive speciale, se consideră „direcție asistată”;

            1.2.1.3.   servodirecție, la care această energie se furnizează exclusiv de dispozitivele speciale așa cum sunt acestea
                       definite la punctul 1.1.4.

            1.3.       Efortul asupra comenzii

                       „Efort asupra comenzii”: efortul exercitat de către conducător asupra comenzii pentru dirijarea
                       tractorului.

            2.         CARACTERISTICI DE CONSTRUCȚIE, MONTAJ ȘI CONTROL

            2.1.       Cerință generală

            2.1.1.     Mecanismul de direcție trebuie să garanteze o conducere ușoară și sigură a tractorului și să îndeplinească
                       cerințele speciale menționate la punctul 2.2.

            2.2.       Cerințe speciale

            2.2.1.     Comanda

            2.2.1.1.   Comanda trebuie să fie ușor de manevrat și ușor accesibilă; ea trebuie să fie concepută astfel încât să
                       permită o bracare progresivă. Sensul mișcării comenzii trebuie să corespundă cu schimbarea dorită a
                       direcției tractorului.

            2.2.1.2.   Efortul asupra comenzii necesar pentru a descrie în momentul bracării un cerc cu o rază de 12 metri,
                       tangent la linie, nu trebuie să depășească 25 daN. La mecanismele de comandă asistată, în caz de
                       nefuncționare a energiei auxiliare, efortul asupra comenzii nu trebuie să depășească 60 daN.

            2.2.1.3.   Pentru a verifica cerința prevăzută la punctul 2.2.1.2, se descrie o spirală cu tractorul la viteza de 10
                       kilometri la oră, pe un drum uscat, plan și cu o bună aderență, plecând de la o linie dreaptă. Se notează
                       efortul asupra comenzii până în momentul în care comanda trece prin poziția care corespunde înscrierii
                       tractorului într-un cerc cu o rază de 12 metri. Durata manevrei (timpul ce se scurge între momentul
                       în care comanda începe să fie acționată și cel în care ea atinge poziția de măsurare) nu trebuie să
                       depășească 5 secunde în cazurile normale și 8 secunde în cazul defectării dispozitivului special. Trebuie
                       efectuată o bracare la dreapta și o bracare la stânga.

                       În timpul acestei probe tractorul trebuie să fie încărcat la greutatea sa totală tehnic admisă, repartiția
                       acestei greutăți între axe și presiunea pneurilor corespunzând indicațiilor furnizate de constructor.

            2.2.2.     Transmisia

            2.2.2.1.   Mecanismele de direcție nu trebuie să includă nici transmisii electrice, nici transmisii pur pneumatice.

            2.2.2.2.   Transmisiile trebuie să fie concepute astfel încât să răspundă solicitărilor care se produc în timpul
                       funcționării. Ele trebuie să fie ușor accesibile pentru întreținere sau control.

            2.2.2.3.   Când nu este vorba de mecanisme de transmisie pur hidraulice, conducerea tractorului trebuie să poată
                       fi asigurată chiar în caz de defectare a organelor de transmisie hidraulică sau pneumatică.
 ---pagebreak--- 114      RO                                   Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                     13/vol. 2

      2.2.2.4.       Mecanismele de direcție cu organe de transmisie pur hidraulice și dispozitivele lor speciale menționate
                     la punctul 1.1.4 trebuie să îndeplinească următoarele condiții:

      2.2.2.4.1.     unul sau mai multe dispozitive de limitare a presiunii trebuie să protejeze în întregime sau o parte a
                     circuitului împotriva unui exces de presiune;

      2.2.2.4.2.     dispozitivele de limitare a presiunii trebuie să fie calibrate astfel încât să nu depășească presiunea T egală
                     cu presiunea maximă de funcționare indicată de constructor;

      2.2.2.4.3.     caracteristicile și dimensiunile conductelor trebuie să fie astfel încât aceste conducte să reziste la de patru
                     ori presiunea T (presiunea de calibrare a dispozitivelor de limitare a presiunii), iar conductele trebuie
                     să fie dispuse în locuri protejate pentru ca riscurile de rupere prin șoc sau prin acroșare să fie reduse
                     la minim, iar riscurile de rupere prin frecare să poată fi considerate neglijabile.

      2.2.3.         Roțile directoare

      2.2.3.1.       Toate roțile pot fi roți directoare.

      2.2.4.         Dispozitive speciale

      2.2.4.1.       Dispozitivele speciale menționate la punctul 1.1.4, care se utilizează la categoriile de direcție definite
                     la punctele 1.2.1.2 și 1.2.1.3, se admit în următoarele condiții.

      2.2.4.1.1.     Dacă tractorul este prevăzut cu mecanisme de direcție asistată, definite la punctul 1.2.1.2, conducerea
                     tractorului trebuie să poată fi asigurată chiar în caz de defectare a dispozitivelor speciale, după cum s-a
                     precizat deja la punctul 2.2.1.2. Când o direcție asistată nu dispune de propria sa sursă de energie, ea
                     trebuie să conțină un rezervor de energie. Acest rezervor poate fi înlocuit cu un dispozitiv autonom care
                     să asigure cu prioritate alimentarea cu energie a direcției în raport cu alte sisteme care sunt racordate
                     la sursa de energie comună. Direcția și sistemul de frânare nu trebuie să aibă sursă de energie comună.
                     Dacă energia utilizată este cu aer comprimat, rezervorul de aer comprimat trebuie să fie protejat de o
                     valvă de închidere fără retur.

                     Atunci când, în condiții normale, energia se furnizează numai de dispozitivele speciale menționate la
                     punctul 1.1.4, direcția asistată trebuie să fie echipată cu un semnal optic sau acustic care se declanșează
                     când, în caz de defectare a acestor dispozitive speciale, efortul de acționare a comenzilor depășește
                     25 daN.

      2.2.4.1.2.     Dacă tractorul este prevăzut cu mecanisme de servodirecție, definite la punctul 1.2.1.3, care se admit
                     dacă au o transmisie pur hidraulică, trebuie să fie posibilă efectuarea celor două manevre descrise la
                     punctul 2.2.1.3, cu ajutorul unui dispozitiv special auxiliar, în caz de defectare a dispozitivului special.
                     Dispozitivul special auxiliar poate fi un rezervor de aer comprimat sau de gaz comprimat. Ca dispozitiv
                     special auxiliar se poate utiliza o pompă cu ulei sau un compresor, dacă punerea în funcțiune a acestui
                     dispozitiv este legată de mișcarea roților tractorului și dacă nu poate fi debreiat. În caz de defectare a
                     dispozitivului special, această defecțiune trebuie să se indice printr-un semnal optic sau acustic.

      2.2.4.1.2.1.   Dacă dispozitivul special este pneumatic, el trebuie să fie echipat cu un rezervor de aer comprimat
                     protejat de o valvă de închidere fără retur. Capacitatea acestui rezervor de aer comprimat trebuie
                     calculată astfel încât să fie posibile cel puțin șapte bracări complete (dintr-o parte în alta) înainte ca
                     presiunea rezervorului să scadă la jumătate din presiunea de funcționare; testarea trebuie efectuată fără
                     ca roțile de direcție să atingă solul.


title: Directiva 2013/41/UE a Comisiei din 18 iulie 2013 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii 1R- trans -fenotrinei ca substanță activă în anexa I la directivă  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               19.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 196/18

         DIRECTIVA 2013/41/UE A COMISIEI
   din 18 iulie 2013
   de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii 1R-trans-fenotrinei ca substanță activă în anexa I la directivă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biocide (1), în special articolul 16 alineatul (2) al doilea paragraf,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind comercializarea produselor biocide (2) stabilește o listă de substanțe active care urmează să fie evaluate în vederea unei posibile includeri în anexa I, IA sau IB la Directiva 98/8/CE. Această listă include d-fenotrina.

               (2)

               În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1451/2007, d-fenotrina a fost evaluată în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE în vederea utilizării pentru tipul de produs 18, „insecticide, acaricide și produse pentru combaterea altor artropode”, definit în anexa V la directiva respectivă.

               (3)

               Datele prezentate în vederea evaluării au permis formularea unor concluzii doar în ceea ce privește o anumită formă de d-fenotrină, și anume o substanță care conține cel puțin 89 % g/g de 1R-trans-fenotrină. În conformitate cu practicile actuale pentru denumirea substanțelor (3), această substanță trebuie considerată mono-constituent și denumită 1R-trans-fenotrină. Evaluarea nu a permis formularea unor concluzii cu privire la nicio altă substanță care este conformă cu definiția d-fenotrinei din lista sus-menționată a substanțelor active care figurează în Regulamentul (CE) nr. 1451/2007. Prin urmare, numai 1R-trans-fenotrina trebuie inclusă în anexa I la Directiva 98/8/CE, pe baza evaluării existente.

               (4)

               Irlanda a fost desemnată ca stat membru raportor și a prezentat Comisiei, la 29 iulie 2010, raportul autorității competente, însoțit de o recomandare, în conformitate cu articolul 14 alineatele (4) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007.

               (5)

               Raportul autorității competente a fost examinat de statele membre și de Comisie. În conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007, concluziile examinării au fost incluse într-un raport de evaluare, în cadrul Comitetului permanent pentru produse biocide, la 1 martie 2013.

               (6)

               Din evaluările efectuate reiese că produsele biocide care sunt folosite ca insecticide, acaricide sau produse pentru combaterea altor artropode și conțin 1R-trans-fenotrină ar putea îndeplini cerințele prevăzute la articolul 5 din Directiva 98/8/CE. Prin urmare, este oportună includerea 1R-trans-fenotrinei în anexa I la directiva menționată, pentru utilizarea în tipul de produs 18.

               (7)

               Nu au fost evaluate la nivelul Uniunii toate utilizările și scenariile de expunere potențiale. Prin urmare, este necesar să se prevadă obligația statelor membre de a evalua utilizările sau scenariile de expunere și riscurile pentru grupele de populație și compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii și de a se asigura, în momentul autorizării unui produs, că se iau măsuri adecvate sau se impun condiții specifice pentru reducerea riscurilor identificate la niveluri acceptabile.

               (8)

               Având în vedere riscurile identificate pentru sănătatea umană, este adecvat să se impună instituirea de proceduri operaționale sigure pentru aplicarea cu volum ultra-redus (ULV) și obligația ca produsele să fie folosite cu echipament individual de protecție adecvat, cu excepția cazului în care se poate demonstra în cererea de autorizare a produsului că riscurile pot fi reduse până la un nivel acceptabil prin alte mijloace.

               (9)

               Având în vedere riscurile identificate pentru mediu, este oportun să se prevadă cerința ca acordarea autorizațiilor de produs să fie condiționată de luarea unor măsuri corespunzătoare de reducere a riscurilor, în vederea protecției albinelor melifere.

               (10)

               În cazul produselor care conțin 1R-trans-fenotrină ale cărei reziduuri pot rămâne în produsele alimentare sau în hrana pentru animale, statele membre trebuie să verifice dacă este necesară stabilirea unor noi valori pentru limitele maxime de reziduuri (LMR) sau modificarea celor existente, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 470/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 de stabilire a procedurilor comunitare în vederea stabilirii limitelor de reziduuri ale substanțelor farmacologic active din alimentele de origine animală, de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2377/90 al Consiliului și de modificare a Directivei 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (4) sau cu Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 februarie 2005 privind conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide din sau de pe produse alimentare și hrana de origine vegetală și animală pentru animale și de modificare a Directivei 91/414/CEE (5) și să ia orice măsuri corespunzătoare de reducere a riscurilor pentru a se asigura că nu sunt depășite limitele maxime de reziduuri aplicabile.

               (11)

               Dispozițiile prezentei directive trebuie să se aplice simultan în toate statele membre, pentru a se asigura tratamentul egal pe piața Uniunii Europene al produselor biocide care aparțin tipului de produs 18 și care conțin substanța activă 1R-trans-fenotrină, precum și pentru a se facilita funcționarea corespunzătoare a pieței produselor biocide în general.

               (12)

               Trebuie să se prevadă un interval de timp rezonabil înainte de includerea unei substanțe active în anexa I la Directiva 98/8/CE, pentru a le permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru respectarea noilor cerințe care decurg din aceasta și a garanta că solicitanții care au pregătit dosare pot beneficia pe deplin de perioada de 10 ani de protecție a datelor, care, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 98/8/CE, începe de la data includerii.

               (13)

               După includere, este necesar să se acorde statelor membre un interval de timp rezonabil pentru a pune în aplicare articolul 16 alineatul (3) din Directiva 98/8/CE.

               (14)

               Prin urmare, Directiva 98/8/CE trebuie modificată în consecință.

               (15)

               Potrivit declarației politice comune din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative (6), statele membre și-au luat angajamentul de a adăuga la notificarea măsurilor lor de transpunere, în cazuri justificate, unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere.

               (16)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse biocide,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 98/8/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 31 august 2014 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
   Statele membre aplică aceste acte de la 1 septembrie 2015.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iulie 2013.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 123, 24.4.1998, p. 1.

      (2)  JO L 325, 11.12.2007, p. 3.

      (3)  A se vedea, în special, Orientările privind identificarea și denumirea substanțelor în temeiul Regulamentului REACH și al Regulamentului CLP, ECHA-11-G-10.1-EN, p. 19 f.

      (4)  JO L 152, 16.6.2009, p. 11.

      (5)  JO L 70, 16.3.2005, p. 1.

      (6)  JO C 369, 17.12.2011, p. 14.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 98/8/CE, se introduce următoarea rubrică:

                     Nr.

                     Denumirea comună

                     Denumirea IUPAC
                     Numere de identificare

                     Puritatea minimă a substanței active (1)

                     Data includerii

                     Data limită de punere în conformitate cu articolul 16 alineatul (3), cu excepția cazului în care se aplică una dintre excepțiile menționate în nota de subsol la această rubrică (2)

                     Data de expirare a includerii

                     Tipul produsului

                     Dispoziții specifice (3)

                     „66

                     1R-trans-fenotrină

                     1R-trans-fenotrină
                     Denumire IUPAC: 3-fenoxibenzil(1R,3R)-2,2-dimetil-3-(2-metilprop-1-enil)ciclopropancarboxilat
                     Nr. CE: 247-431-2
                     Nr. CAS: 26046-85-5

                     89 % g/g de 1R-trans-fenotrină

                     1 septembrie 2015

                     31 august 2017

                     31 august 2025

                     18

                     Evaluarea riscurilor la nivelul Uniunii nu a inclus toate utilizările și scenariile de expunere potențiale. Atunci când analizează cererea de autorizare a unui produs în conformitate cu articolul 5 și cu anexa VI, statele membre evaluează, dacă sunt relevante pentru produsul respectiv, acele utilizări sau scenarii de expunere și acele riscuri pentru grupele de populație și pentru compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii.
                     Statele membre se asigură că autorizarea produselor este supusă următoarelor condiții:

                                 1.

                                 sunt prevăzute proceduri operaționale sigure pentru aplicarea cu volum ultra-redus (ULV), iar produsele trebuie folosite cu echipament individual de protecție adecvat, cu excepția cazului în care se poate demonstra în cererea de autorizare a produsului că riscurile pot fi reduse până la un nivel acceptabil prin alte mijloace.

                                 2.

                                 În cazul produselor care conțin 1R-trans-fenotrină ale cărei reziduuri pot rămâne în produse alimentare sau în hrana pentru animale, statele membre trebuie să verifice dacă este necesară stabilirea unor noi valori pentru limitele maxime de reziduuri (LMR) sau modificarea celor existente, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 470/2009 sau cu Regulamentul (CE) nr. 396/2005 și să adopte măsurile corespunzătoare de reducere a riscurilor care să garanteze că nu sunt depășite limitele maxime de reziduuri aplicabile.

                                 3.

                                 Atunci când este cazul, se iau măsuri de protejare a albinelor melifere.”

                     Suma tuturor izomerilor:
                     Denumire IUPAC: (3-fenoxifenil)metil 2,2-dimetil-3-(2-metilprop-1-enil)ciclopropan-1-carboxilat
                     Nr. CE: 247-404-5
                     Nr. CAS: 26002-80-2

                     95,5 % g/g pentru suma tuturor izomerilor

         (1)  Puritatea indicată în această coloană este gradul minim de puritate al substanței active utilizate pentru evaluarea realizată în conformitate cu articolul 11. Substanța activă din produsul introdus pe piață poate avea o puritate egală sau diferită dacă s-a demonstrat, din punct de vedere tehnic, echivalența acesteia cu substanța evaluată.

         (2)  Pentru produsele care conțin mai multe substanțe active care intră sub incidența articolului 16 alineatul (2), termenul limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) este cel aplicabil ultimei dintre aceste substanțe active care este inclusă în prezenta anexă. În cazul produselor pentru care prima autorizare a fost acordată cu mai puțin de 120 de zile înainte de termenul limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) și a fost depusă o cerere completă de recunoaștere reciprocă în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) în termen de 60 de zile de la acordarea primei autorizări, termenul limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) în legătură cu cererea respectivă se prelungește la 120 de zile de la data primirii cererii complete de recunoaștere reciprocă. În cazul produselor pentru care un stat membru a propus să se refuze recunoașterea reciprocă în conformitate cu articolul 4 alineatul (4), termenul limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) se prelungește la 30 de zile de la data deciziei Comisiei adoptate în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf.

         (3)  În vederea aplicării principiilor comune din anexa VI, conținutul și concluziile rapoartelor de evaluare sunt disponibile pe site-ul web al Comisiei: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm