title: Directiva Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul

text:
Anunţ juridic important

|

31983L0182

Jurnalul Oficial L 105 , 23/04/1983 p. 0059 - 0063 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 1 p. 0112  ediţie specială spaniolă: capitol 09 volum 1 p. 0156  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 1 p. 0112  ediţie specială portugheză capitol 09 volum 1 p. 0156  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 112  - 116 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 112  - 116

		19830328Directiva Consiliuluidin 28 martie 1983privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr-un stat membru în altul(83/182/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚIILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 99,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],întrucât libertatea de mișcare a rezidenților din interiorul Comunității este împiedicată de acordurile de impozitare aplicate importului temporar al anumitor mijloace de transport pentru uz profesional sau personal;întrucât eliminarea obstacolelor care rezultă din respectivele acorduri de impozitare este necesară pentru crearea unei piețe economice cu trăsături similare cu cele ale unei piețe interne;întrucât trebuie ca în anumite cazuri să fie posibil să se stabilească cu precizie dacă o persoană este sau nu rezidentă într-un stat membru;întrucât este de dorit, într-o primă etapă, să se limiteze domeniul de aplicare al prezentei directive privind anumite mijloace de transport la cele achiziționate sau importate conform condițiilor generale de impozitare în vigoare pe piața internă a unui stat membru,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Domeniul de aplicare(1) Statele membre scutesc, în condițiile prevăzute în cele ce urmează, importurile temporare dintr-un stat membru în altul de autovehicule motorizate, inclusiv remorcile lor, de caravane, bărci pentru agrement, avioane personale, biciclete, triciclete și cai de călărie de:- impozitul pe cifra de afaceri, drepturi vamale și de orice alte impozite de consum;- impozitele menționate în anexa la prezenta directivă.(2) Scutirea menționată la alineatul (1) se aplică, de asemenea, și pieselor de rezervă obișnuite, accesoriilor și echipamentelor importate împreună cu aceste mijloace de transport.(3) Vehiculele comerciale sunt excluse de la scutirea menționată la alineatul (1).(4) (a) Domeniul de aplicare al prezentei directive nu cuprinde importul temporar al vehiculelor private, al caravanelor, al bărcilor pentru agrement, al avioanelor personale, al bicicletelor și al tricicletelor pentru uz personal care nu au fost achiziționate sau importate conform condițiilor generale de impozitare în vigoare pe piața internă a statului membru și/sau care beneficiază, datorită exportării lor, de orice scutire sau rambursare a impozitului pe cifra de afaceri, a accizelor sau a oricărui alt tip de impozit de consum.În sensul prezentei directive, mijloacele de transport achiziționate în condițiile prevăzute la articolul 15 alineatul (10) din Directiva 77/388 CEE [4] sunt considerate a satisface condițiile generale de impozitare în vigoare pe piața internă a unui stat membru; totuși, statele membre pot considera mijloacele de transport achiziționate conform condițiilor prevăzute la alineatul (10) menționat anterior a treia liniuță ca nesatisfăcând respectivele condiții;b. Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, adoptă până la 31 decembrie 1985 normele comunitare privind acordarea unei scutiri de taxe pentru mijloacele de transport menționate la litera (a) primul paragraf, ținând seama de necesitatea de a evita dubla impunere și de a asigura impozitarea normală, integrală a mijloacelor de transport pentru uz personal.Articolul 2DefinițiiÎn sensul prezentei directive:(a) "vehicul comercial" înseamnă orice autovehicul care, prin designul sau prin echipamentul său, este potrivit sau destinat pentru a transporta, cu plată sau nu:- mai mult de nouă persoane, incluzând șoferul;- bunuri,precum și orice autovehicul pentru uz special altul decât transportul ca atare;(b) "vehicul personal" înseamnă orice autovehicul, inclusiv remorca acestuia, altele decât cele menționate la litera (a);(c) "uz profesional" al mijloacelor de transport înseamnă folosirea acestuia în exercitarea directă a unei activități desfășurate din considerente sau pentru câștiguri financiare;(d) "uz personal" înseamnă orice alt uz în afara celui profesional.Articolul 3Importul temporar al unor mijloace de transport pentru uz personalDacă se importă temporar un vehicul personal, o caravană, o barcă pentru agrement, un avion personal, o bicicletă sau o tricicletă, articolul importat este scutit de taxele menționate la articolul 1 pentru o perioadă, continuă sau nu, de cel mult șase luni din 12, oricare ar fi acestea, cu condiția ca:(a) persoana care importă aceste bunuri:(aa) să aibă domiciliul stabil într-un stat membru altul decât cel în care s-a făcut importul;(bb) să folosească mijloacele de transport în cauză pentru uz personal;(b) mijloacele de transport menționate nu sunt donate sau închiriate în statul membru în care s-a făcut importul temporar sau împrumutate unui rezident al statului respectiv. Totuși, vehiculele personale aparținând unei firme care închiriază mașini având sediul central în Comunitate pot fi reînchiriate nonrezidenților în vederea reexportării, dacă se află în țară ca urmare a contractului de închiriere care a expirat în respectiva țară. De asemenea, aceste vehicule pot fi returnate de către un angajat al firmei de închiriat mașini în statul în care au fost închiriate la început, chiar dacă angajatul este rezident în statul membru în care s-a făcut importul.Articolul 4Importul temporar al vehiculelor personale pentru uz profesional(1) Un vehicul personal importat temporar pentru uz profesional este scutit de taxele menționate în articolul 1, cu condiția ca:(a) persoana care importă vehiculul personal:(aa) să aibă domiciliul stabil într-un stat membru altul decât cel în care s-a făcut importul;(bb) să nu folosească vehiculul în interiorul statului membru în care s-a făcut importul pentru a transporta pasageri prin închiriere sau pentru câștig material, pentru transport industrial sau/și comercial de bunuri, pentru câștig sau nu;(b) vehiculul personal să nu fie donat, închiriat sau împrumutat în statul membru în care s-a făcut importul;(c) vehiculul personal să fi fost achiziționat sau importat conform condițiilor generale de impozitare în vigoare pe piața internă din statul membru unde domiciliază utilizatorul și să nu beneficieze, datorită exportării lui, de nici o scutire sau rambursare a impozitului pe cifra de afaceri, a accizelor sau a oricărui alt tip de impozit pe consum.Această condiție este considerată satisfăcută dacă vehiculul personal prezintă plăcuțele de înmatriculare standard ale statului membru unde a fost înregistrat, orice tip de plăcuțe de înmatriculare provizorii fiind excluse.Totuși, în cazul vehiculelor personale înregistrate într-un stat membru unde eliberarea de plăcuțe de înmatriculare nu este condiționată de respectarea condițiilor generale de impozitare în vigoare pe piața internă, utilizatorii trebuie să dovedească prin acte corespunzătoare plata impozitelor de consum.(2) Scutirea prevăzută la alineatul (1) se aplică pe o perioadă, continuă sau nu, de:- șapte luni din 12, oricare ar fi acestea, în cazul vehiculelor personale importate de unul dintreintermediarii comerciali men ționați la articolul 3 din Directiva 64/224/CEE [5];- șase luni din 12, oricare ar fi acestea, în toate celelalte cazuri.Articolul 5Cazuri speciale de import temporar al vehiculelor personale(1) Vehiculele personale importate temporar sunt scutite de taxele menționate la articolul 1 în următoarele cazuri:(a) dacă un vehicul personal înregistrat în țara unde își are domiciliul stabil utilizatorul este folosit în mod regulat pentru drumul de la domiciliul său până la locul de muncă într-o companie aflată pe teritoriul unui alt stat membru și înapoi. Scutirile pentru acest caz nu sunt supuse nici unei limite de timp;(b) dacă un student folosește un vehicul personal înregistrat în statul membru unde își are domiciliul stabil pe teritoriul altui stat membru în care acesta domiciliază temporar în vederea continuării studiilor.(2) Acordarea scutirilor prevăzute la alineatul (1) este supusă unei singure condiții, și anume ca prevederile articolului 4 alineatul (1) literele (a), (b) și (c) să fie îndeplinite.Articolul 6Scutirea temporară pentru importul de cai de călărie pentru excursii călareCaii de călărie importați temporar într-un stat membru sunt scutiți pentru trei luni de taxele menționate la articolul 1, cu condiția ca:(a) respectivii cai să intre pe teritoriul statului membru în care s-a făcut importul în scopul sau/și în timpul unor excursii călare împreună cu călăreții lor. Statele membre pot exclude de la această scutire importul de către rezidenții proprii al cailor transportați cu mijloace de transport;(b) scutirea să fie solicitată nu mai târziu de data intrării pe teritoriul statului membru în care se face importul temporar. Dacă scutirea este solicitată înaintea importului temporar, călărețul poate fi scutit de cerința de a intra pe teritoriul statului membru în care s-a făcut importul temporar pe la un punct de frontieră;(c) caii nu pot să fie împrumutați, închiriați sau oferiți unei părți terțe în statul membru în care s-a făcut importul temporar și nici nu pot fi folosiți în alte scopuri decât excursii călare.Articolul 7Norme generale privind stabilirea domiciliului(1) În sensul prezentei directive, "domiciliu stabil" înseamnă locul unde o persoană locuiește de obicei, cel puțin 185 de zile în fiecare an calendaristic, din cauza relațiilor sale personale sau profesionale sau, în cazul persoanelor care nu au relații profesionale, ci doar personale, în cazul cărora se pot demonstra legături strânse între respectiva persoană și locul în care locuiește.Totuși, domiciliul stabil al unei persoane ale cărei relații profesionale se află într-un alt loc decât cel al relațiilor sale personale și care, drept urmare, locuiește pe rând în mai multe locuri situate în două sau mai multe state membre, se consideră a fi locul unde acea persoană are legături personale, cu condiția ca acea persoană să se întoarcă acolo în mod regulat. Această ultimă condiție nu trebuie îndeplinită dacă persoana trăiește într-un stat membru pentru a îndeplini o însărcinare pe o perioadă limitată. Frecventarea unei universități sau a unei școli nu implică transferul domiciliului stabil.(2) Persoanele dovedesc locul domiciliului stabil prin orice mijloace corespunzătoare, cum ar fi cartea de identitate sau orice alt document valabil.(3) Dacă autoritățile statului membru în care s-a făcut importul au îndoieli privind valabilitatea unei declarații privind domiciliul efectuate conform alineatului (2) sau în scopul unor controale specifice, acestea pot solicita informații sau dovezi suplimentare.Articolul 8Norme suplimentare privind stabilirea domiciliului în cazul folosirii vehiculelor personale pentru afaceriÎn cazuri excepționale în care, în ciuda informațiilor suplimentare menționate la articolul 7 alineatul (3) furnizate autorităților competente ale statului membru în care s-a făcut importul, rămân totuși îndoieli, importul temporar al unui vehicul personal poate fi condiționat de plata unei garanții.Totuși, dacă utilizatorul dovedește că are domiciliul stabil într-un alt stat membru, autoritățile statului membru în care s-a făcut importul rambursează garanția în termen de două luni de la data la care s-a prezentat dovada.Articolul 9Prevederi speciale(1) Statele membre pot menține sau introduce prevederi mai liberale decât cele prevăzute în prezenta directivă. În mod special, la solicitarea importatorului, acestea pot permite importul temporar pentru o perioadă mai lungă decât cele menționate în articolele 3 și 4. În acest caz, statele membre pot percepe taxele prevăzute în anexă pentru perioadele care le depășesc pe cele menționate la prezenta directivă. De asemenea, statele membre pot permite vehiculelor personale menționate în articolul 3 litera (b) a doua teză să fie reînchiriate unui rezident al statului membru în care s-a făcut importul în vederea reexportării.(2) În nici un caz statele membre nu pot acorda, în temeiul prezentei directive, scutiri de taxe în cadrul Comunității mai puțin favorabile decât cele pe care le-ar acorda în ceea ce privește mijloacele de transport originare dintr-o țară terță.(3) Regatul Danemarcei este autorizat să mențină normele aplicabile în această țară cu privire la domiciliul stabil, conform cărora orice persoană, inclusiv un student, în ceea ce privește cazul menționat la articolul 5 alineatul (1) litera (b), este considerat a avea domiciliul stabil în Danemarca dacă trăiește acolo timp de un an sau timp de 365 de zile într-o perioadă de 24 de luni.Totuși, pentru a evita dubla impunere:- dacă, în urma aplicării respectivelor norme, o persoană este considerată ca având două domicilii, domiciliul stabil al acelei persoane se consideră acela unde se află soția și copiii săi.- în cazuri similare, Regatul Danemarcei se consultă cu celelalte state membre în cauză pentru a decide care dintre cele două domicilii ar trebui folosit pentru impozitare.Înaintea expirării unei perioade de trei ani, Consiliul, pe baza unui raport din partea Comisiei, reexaminează derogarea prevăzută în prezentul alineat și, dacă este necesar, adoptă măsuri, la propunerea Comisiei în baza articolul 99 din tratat, pentru a asigura abrogarea derogării.(4) Statele membre informează Comisia cu privire la măsurile menționate la alineatul (1), ele îndeplinind în același timp obligațiile prevăzute la articolul 10. Comisia comunică apoi măsurile respective celorlalte state membre.Articolul 10Prevederi finale(1) Statele membre pun în aplicare a actelor cu putere de lege, și a actelor administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 1 ianuarie 1984. Statele membre informează Comisia cu privire la aceasta.(2) Dacă aplicarea practică a prezentei directive creează dificultăți, autoritățile competente ale statelor membre în cauză adoptă de comun acord deciziile necesare, în special în temeiul convențiilor și al directivelor comunitare privind acordurile reciproce.(3) Statele membre asigură comunicarea către Comisie a textelor principalelor dispoziții ulterioare de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.(4) Din doi în doi ani, după consultarea statelor membre, Comisia prezintă Consiliului și Parlamentului European un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive în statele membre, mai ales cu privire la conceptul de "domiciliu stabil", și propune prevederile comunitare necesare stabilirii unui sistem uniform în toate statele membre.Articolul 11Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 28 martie 1983.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Ertl[1] JO C 267, 21.11.1975, p. 8.[2] JO C 53, 8.3.1976, p. 37.[3] JO C 131, 12.6.1976, p. 50.[4] JO L 145, 13.6.1977, p. 1.[5] JO 56, 4.4.1964, p. 869/64.--------------------------------------------------19830328ANEXĂLista impozitelor prevăzute la articolul 1 alineatul (1) a două liniuțăBELGIA- Taxe de circulation sur les véhicules automobiles(Arrêté royal du 23 novembre 1965 portant codification des dispositions légales relatives aux taxes assimilées aux impôts sur les revenus – Moniteur belge du 18 janvier 1966)- Verkeersbelasting op de autovoertuigen(Koninklijk Besluit van 23 november 1965 houdende codificatie van de wettelijke bepalingen betreffende de met de inkomstenbelastingen gelijkgestelde belastingen - Belgisch Staatsblad van 18 januari 1966)DANEMARCA- Vægtafgift af motorkøretøjer (Bekendtgørelse Nr. 658 af 28. december 1977)REPUBLICA FEDERALĂ GERMANĂ- Kraftfahrzeugsteuer (Kraftfahrzeugsteuergesetz - 1979)- Kraftfahrzeugsteuer (Durchführungsverordnung - 1979)GRECIA- Τέλη κυκλοφορίας (N. 2367/53 ως ιαχύει αήμερα)FRANȚA- Taxe différentielle sur les véhicules à moteurLoi no 77-1467 du 30 décembre 1977- Taxe sur les véhicules d'une puissance fiscale supérieure à 16 CV immatriculés dans la catégorie des voitures particulièresLoi de finances 1979 - Article 1007 du code général des impôtsIRLANDA- Motor vehicle excise duties(Finance (Excise Duties) (Vehicles) Act 1952 as amended, and Section 94, Finance Act 1973 as amended)ITALIA- Tassa sulla circolazione degli autoveicoliTU delle leggi sulle tasse automobilistiche approvato con DPR n. 39 del 5 febbraio 1953 e successive modificazioniLUXEMBURG- Taxe sur les véhicules automoteursLoi allemande du 23 mars 1935 (Kraftfahrzeugsteuergesetz) maintenue en vigueur par l'arrêté grand-ducal du 26 octobre 1944, modifiée par la loi du 4 août 1975 et les règlements grand-ducaux du 15 septembre 1975 et du 31 octobre 1975ȚĂRILE DE JOS- Motorrijtuigenbelasting (wet op de motorrijtuigenbelasting 21 juli 1966, Stb 332 - wet van 18 december 1969/Stb 548)REGATUL UNIT- Vehicle excise duty (Vehicles Excise Act 1971)--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 20 februarie 1978 privind deșeurile din industria dioxidului de titan

text:
Anunţ juridic important

|

31978L0176

Official Journal L 054 , 25/02/1978 P. 0019 - 0024 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 2 P. 0079  Greek special edition: Chapter 15 Volume 1 P. 0154  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 2 P. 0079  Spanish special edition: Chapter 15 Volume 1 P. 0092  Portuguese special edition Chapter 15 Volume 1 P. 0092  Ediţie specială în limba cehă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba estonă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba letonă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba malteză Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba polonă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 15 Volume 01 P. 71  - 76

		19780220Directiva Consiliuluidin 20 februarie 1978privind deșeurile din industria dioxidului de titan(78/176/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 100 și 235,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Adunării [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],întrucât deșeurile din industria dioxidului de titan sunt potențial nocive pentru sănătatea umană și pentru mediu; întrucât este de aceea necesar să se prevină și să se reducă treptat poluarea provocată de asemenea deșeuri în vederea eliminării acestora;întrucât Programele de acțiune ale Comunităților Europene în domeniul mediului din 1973 [3] și 1977 [4] menționează necesitatea de a se întreprinde acțiuni comunitare împotriva deșeurilor rezultate din industria dioxidului de titan;întrucât orice neconcordanță între prevederile privind deșeurile din industria dioxidului de titan care sunt deja aplicabile sau care sunt în curs de adoptare în diferitele state membre ar putea crea condiții inegale de concurență, afectând astfel direct funcționarea pieței comune; întrucât este de aceea necesar să se realizeze o apropiere a legislațiilor în acest domeniu, în conformitate cu dispozițiile articolului 100 din tratat;întrucât este necesar ca această apropiere a legislațiilor să fie însoțită de acțiuni comunitare, astfel încât unul dintre obiectivele Comunității în domeniul protecției mediului și a îmbunătățirii calității vieții să poată fi atins prin reglementări mai cuprinzătoare; întrucât este necesară aplicarea unor prevederi specifice în acest scop; întrucât, deoarece competențele de acțiune necesare în acest scop nu au fost prevăzute de tratat, trebuie invocat articolul 235 din tratat;întrucât Directiva 75/442/CEE [5] reglementează eliminarea deșeurilor în general; întrucât este recomandabil să se stabilească un sistem special pentru deșeurile din industria dioxidului de titan, un sistem care să garanteze că sănătatea umană și mediul sunt protejate împotriva efectelor nocive provocate de deversarea, abandonarea și evacuarea necontrolată a acestor deșeuri;întrucât, pentru atingerea acestor obiective, trebuie să existe un sistem de autorizare prealabilă pentru deversarea, abandonarea, stocarea, evacuarea sau injectarea deșeurilor; întrucât eliberarea acestor autorizații trebuie reglementată prin prevederi specifice;întrucât deversarea, abandonarea, stocarea, evacuarea și injectarea deșeurilor trebuie însoțită de monitorizarea deșeurilor și de monitorizarea și supravegherea mediului respectiv;întrucât, în cazul unităților industriale existente, statele membre trebuie ca, până la 1 iulie 1980, să elaboreze programe pentru reducerea progresivă a poluării provocate de astfel de deșeuri în scopul eliminării lor; întrucât aceste programe trebuie să stabilească obiectivele generale de reducere a nivelului de poluare, care să fie atinse până la 1 iulie 1987, și să indice măsurile care trebuie luate de fiecare unitate în parte;întrucât, în cazul unităților industriale noi, statele membre trebuie să emită o autorizație prealabilă; întrucât astfel de autorizații trebuie să fie precedate de un studiu de impact asupra mediului și pot fi acordate numai firmelor care se obligă să utilizeze exclusiv materialele, procesele și tehnicile disponibile pe piață care au cele mai puține efecte nocive asupra mediului,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Obiectivul prezentei directive este prevenirea și reducerea progresivă, în scopul eliminării, a poluării provocate de deșeurile din industria dioxidului de titan.(2) În sensul prezentei directive:(a) "poluare" înseamnă evacuarea în mediu de către om, direct sau indirect, a oricăror reziduuri rezultate din procesul de producere a dioxidului de titan, rezultatele acestei acțiuni fiind de natură să prezinte pericole pentru sănătatea umană, să aibă efecte nocive asupra resurselor vii și a ecosistemelor, să afecteze zonele de agrement sau să interfereze cu alte utilizări legitime ale mediului respectiv;(b) "deșeuri" înseamnă:- orice reziduu din procesul de producere a dioxidului de titan pe care deținătorul îl elimină sau are obligația de a-l elimina în conformitate cu legislația internă în vigoare;- orice reziduu din procesul de tratare a unui reziduu menționat la prima liniuță;(c) "evacuare" înseamnă:- colectarea, sortarea, transportul și tratarea deșeurilor, precum și stocarea și descărcarea acestora la suprafață sau în subteran și injectarea lor în subteran;- deversarea acestor deșeuri în apele de suprafață, în apele subterane și în mare, precum și descărcarea lor în mare;- operațiunile de transformare necesare pentru reutilizarea, recuperarea sau reciclarea deșeurilor;(d) "unități industriale existente" înseamnă acele unități industriale deja constituite la data notificării prezentei directive;(e) "unități industriale noi" înseamnă acele unități industriale pe cale de a fi constituite la data intrării în vigoare a prezentei directive sau care sunt constituite după această dată. Extinderea unităților industriale existente care duce la o creștere a capacității de producție proprie a unității cu mai mult de 15000 tone pe an de dioxid de titan trebuie considerată ca fiind o nouă unitate industrială.Articolul 2Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că deșeurile sunt eliminate fără a se pune în pericol sănătatea umană și fără a afecta mediul, în special:- fără a produce riscuri pentru apă, aer, sol și plante și animale;- fără a produce efecte vătămătoare asupra priveliștilor frumoase sau asupra peisajului.Articolul 3Statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a încuraja prevenirea, reciclarea și prelucrarea deșeurilor, extragerea de materii prime și orice alte procese destinate refolosirii deșeurilor.Articolul 4(1) Deversarea, stocarea, evacuarea și injectarea deșeurilor sunt interzise, cu excepția cazurilor în care se emite o autorizație prealabilă de către autoritatea competentă a statului membru pe teritoriul căruia sunt produse deșeurile. Autorizația prealabilă trebuie, de asemenea, emisă de autoritatea competentă a statului membru:- pe teritoriul căruia deșeurile sunt deversate, stocate, evacuate sau injectate;- de pe teritoriul căruia deșeurile sunt deversate sau evacuate.(2) Autorizația poate fi acordată doar pentru o perioadă limitată. Autorizația poate fi reînnoită.Articolul 5În cazul deversării sau al evacuării, autoritatea competentă poate, în conformitate cu articolul 2 și pe baza informațiilor furnizate în conformitate cu anexa I, să acorde autorizația menționată la articolul 4, cu condiția:(a) să nu existe mijloace mai adecvate pentru eliminarea deșeurilor;(b) să se realizeze o evaluare din perspectiva cunoștințelor științifice și tehnice disponibile care să indice că nu se vor produce efecte vătămătoare, imediate sau uletrioare, asupra mediului acvatic;(c) să nu existe efecte vătămătoare asupra navigației, a pescuitului, a activităților de recreere, a extragerii de materii prime, a desalinizării, a pisciculturii și a ostreiculturii, asupra zonelor de importanță științifică deosebită sau asupra altor utilizări legitime ale apelor respective.Articolul 6În cazul stocării, al evacuării sau al injectării, autoritatea competentă poate, în conformitate cu articolul 2 și pe baza informațiilor furnizate în conformitate cu anexa I, să acorde autorizația menționată la articolul 4, cu condiția:(a) să nu existe mijloace mai adecvate pentru eliminarea deșeurilor;(b) să se realizeze o evaluare din perspectiva cunoștințelor științifice și tehnice disponibile care să indice că nu se vor produce efecte în detrimentul apelor subterane, al solului sau al atmosferei, imediate sau ulterioare;(c) să nu existe efecte vătămătoare asupra activităților de recreere, a extragerii de materii prime, asupra plantelor și a animalelor, asupra zonelor de importanță științifică deosebită sau asupra altor utilizări legitime ale mediului respectiv.Articolul 7(1) Indiferent de metoda folosită și de amploarea tratamentului deșeurilor respective, deversarea, stocarea, evacuarea și injectarea acestora trebuie însoțite de monitorizarea deșeurilor și a mediului respectiv, așa cum se arată la anexa II, ținându-se seama de aspectele fizice, chimice, biologice și ecologice ale acestuia.(2) Operațiunile de monitorizare sunt realizate periodic de către unul sau mai multe organisme numite de statul membru a cărui autoritate competentă a emis autorizația prevăzută la articolul 4. În cazul poluării transfrontaliere între state membre, organismul respectiv este numit de comun acord de părțile implicate.(3) În termen de un an de la data notificării prezentei directive, Comisia înaintează Consiliului o propunere privind procedurile de supraveghere și monitorizare a mediilor în cauză. Consiliul acționează în direcția acestei propuneri în termen de șase luni de la publicarea avizului Parlamentului European și a celui al Comitetului Economic și Social în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 8(1) Autoritatea competentă din statul membru în cauză ia toate măsurile necesare pentru a remedia una dintre situațiile de mai jos și, după caz, solicită întreruperea operațiunilor de eliminare, stocare, descărcare sau injectare:(a) dacă rezultatele monitorizării menționate la anexa II partea A punctul 1 arată că nu au fost îndeplinite condițiile de autorizare prealabilă menționate la articolele 4, 5 și 6 sau(b) dacă rezultatele testelor de toxicitate acută menționate la anexa II partea A punctul 2 arată că s-au depășit limitele prevăzute în respectivul document sau(c) dacă rezultatele monitorizării prevăzute la anexa II partea B relevă o deteriorare a mediului în zona respectivă sau(d) dacă deversarea sau evacuarea au un efect vătămător asupra navigației, a pescuitului, a activităților de recreere, a extragerii de materii prime, a desalinizării, a pisciculturii și a ostreiculturii, asupra zonelor de importanță științifică deosebită sau asupra altor utilizări legitime ale apelor respective sau(e) dacă stocarea, evacuarea sau injectarea au un efect vătămător asupra activităților de recreere, a extragerii de materii prime, a plantelor, a animalelor, a zonelor de importanță științifică deosebită sau asupra altor utilizări legitime ale mediilor respective.(2) Dacă sunt implicate mai multe state membre, măsurile se pun în aplicare după consultare.Articolul 9(1) Statele membre elaborează programe pentru reducerea progresivă și eliminarea poluării provocate de deșeurile provenind de la unitățile industriale existente.(2) Programele menționate la alineatul (1) stabilesc obiectivele generale pentru reducerea poluării cu deșeuri lichide, solide și gazoase, care trebuie îndeplinite până la 1 iulie 1987. Programele conțin, de asemenea, obiective intermediare. În plus, acestea conțin informații despre starea mediului respectiv, despre măsurile pentru reducerea poluării și despre metodele de tratare a deșeurilor care rezultă direct din procesele de producție.(3) Programele menționate la alineatul (1) sunt transmise Comisiei până la 1 iulie 1980, astfel încât aceasta să poată să înainteze Consiliului, în termen de 6 luni de la primirea tuturor programelor naționale, propuneri adecvate de armonizare a acestor programe în vederea reducerii și a eliminării poluării și în vederea îmbunătățirii condițiilor de concurență în industria dioxidului de titan. Consiliul acționează pe baza acestor propuneri în termen de șase luni de la publicarea avizului Parlamentului European și al avizului Comitetului Economic și Social în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.(4) Statele membre pun în aplicare un program până la 1 ianuarie 1982.Articolul 10(1) Programele menționate la articolul 9 alineatul (1) trebuie să includă toate unitățile industriale existente și să stabilescă măsurile care trebuie luate pentru fiecare dintre acestea.(2) Atunci când, în împrejurări speciale, un stat membru consideră că, în cazul unei anumite unități, nu este necesară nici o măsură suplimentară pentru a îndeplini cerințele prezentei directive, furnizează Comisiei, în termen de șase luni de la data notificării prezentei directive, justificările care au condus la concluzia respectivă.(3) După realizarea oricărei verificări independente necesare a acestor justificări, Comisia poate fi de acord cu statul membru că nu este necesar să se ia măsuri suplimentare pentru respectiva unitate. Comisia trebuie să își dea acordul motivat în termen de șase luni.(4) În cazul în care Comisia nu este de acord cu statul membru, în programul statului membru în cauză se vor include măsuri suplimentare privind unitatea respectivă.(5) În cazul în care Comisia nu este de acord, acordul său va fi periodic actualizat pe baza rezultatelor monitorizării realizate în conformitate cu prezenta directive și cu orice modificare semnificativă a procesului de producție sau a obiectivelor politicii de mediu.Articolul 11Noile unități industriale fac obiectul unor cereri pentru autorizarea prealabilă adresate autorităților competente ale statului membru pe teritoriul căruia se propune construirea unităților. Înaintea acordării unor asemenea autorizații trebuie să se efectueze studii de impact asupra mediului. Aceste autorizații pot fi acordate numai întreprinderilor care declară că vor folosi numai acele materiale, procese și tehnici disponibile pe piață care sunt cel mai puțin nocive pentru mediu.Articolul 12Fără a aduce atingere dispozițiilor prezentei directive, statele membre pot adopta reglementări mai stricte.Articolul 13(1) În sensul prezentei directive, statele membre furnizează Comisiei toate informațiile necesare cu privire la:- autorizațiile emise în conformitate cu articolele 4, 5 și 6;- rezultatele monitorizării mediului respectiv, realizată în temeiul articolului 7;- măsurile luate în conformitate cu articolul 8.Statele membre furnizează Comisiei, de asemenea, informații generale privind materialele, procesele și tehnicile care le-au fost notificate în conformitate cu articolul 11.(2) Informațiile obținute în urma aplicării acestui articol pot fi folosite numai în scopul prezentei directive.(3) Comisia și autoritățile competente ale statelor membre, reprezentanții oficiali ai acestora și alți funcționari au obligația de a nu divulga informațiile obținute în aplicarea prezentei directive și care, prin natura lor, intră sub incidența obligațiilor secretului profesional.(4) Alineatele (2) și (3) nu împiedică publicarea informațiilor generale sau a studiilor care nu conțin informații specifice unei întreprinderi sau unei asociații de întreprinderi.Articolul 14Din trei în trei ani, statele membre elaborează un raport asupra prevenirii și a reducerii progresive a poluării provocate de deșeurile din industria dioxidului de titan și îl înaintează Comisiei, care îl transmite celorlalte state membre.Comisia raportează din trei în trei ani Consiliului și Parlamentului European situația aplicării prezentei directive.Articolul 15(1) Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 12 luni de la data notificării și informează de îndată Comisia în această privință.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern adoptate în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 16Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 20 februarie 1978.Pentru ConsiliuPreședintelePer Hækkerup[1] JO C 28, 9.2.1976, p. 16.[2] JO C 131, 12.6.1976, p. 18.[3] JO C 112, 20.12.1973, p. 3.[4] JO C 139, 13.6.1977, p. 3.[5] JO L 194, 25.7.1975, p. 39.--------------------------------------------------19780220ANEXA IINFORMAȚII NECESARE PENTRU OBȚINEREA AUTORIZAȚIILOR PREALABILE MENȚIONATE LA ARTICOLELE 4, 5 ȘI 6A. Caracteristicile și compoziția materiei:1. cantitate totală și compoziție medie a materiei descărcate (de exemplu, pe an);2. formă (de exemplu, solidă, de nămol, lichidă sau gazoasă);3. proprietăți: fizice (de exemplu, solubilitate și densitate), chimice și biochimice (de exemplu, consumul de oxigen) și biologice;4. toxicitate;5. remanență: fizică, chimică și biologică;6. acumulare și biotransformare în materii biologice sau sedimente;7. posibilitatea de a suferi transformări fizice, chimice și biochimice și de a interacționa în mediul respectiv cu alte materii organice și anorganice;8. probabilitatea producerii de poluanți sau probabilitatea de a genera alte modificări care reduc posibilitățile de comercializare a resurselor (pești, scoici etc.).B. Caracteristici ale rampelor de descărcare sau deversare și metode de evacuare:1. amplasare (de exemplu, coordonatele zonei de descărcare sau deversare, adâncimea și distanța față de coastă), amplasare față de alte zone (de exemplu, zone de agrement, zone de depunere a icrelor, pepiniere și zone de pescuit și resurse exploatabile);2. ritmul de eliminare pe perioade determinate (de exemplu, cantitate pe zi, pe săptămână, pe lună);3. metode de ambalare și depozitare controlată, dacă există;4. diluarea inițială obținută prin metodele de eliberare propuse, în special viteza vasului;5. caracteristicile dispersiei (de exemplu, efectele curenților, mareelor și vântului asupra transportului orizontal și a mixajului vertical);6. caracteristicile apei (de exemplu, temperatură, pH, salinitate, stratificare, indicatorii de poluare cu raportare la oxigen – oxigen dizolvat (OD), consumul chimic de oxigen (CCO), consumul biochimic de oxigen (CBO), azotul prezent în formă organică sau anorganică, inclusiv amoniacul, pulberile în suspensie, alți nutrienți și productivitatea);7. caracteristicile fundului albiei (de exemplu, topografie, caracteristici geochimice și geologice și productivitate biologică);8. existența și efectele altor descărcări sau deversări efectuate în zona respectivă (de exemplu, indicații ale prezenței metalelor grele și conținutul de carbon organic).C. Caracteristicile zonei de descărcare, stocare sau injectare și metodele de evacuare:1. poziția geografică;2. caracteristicile zonelor adiacente;3. metode de amabalare și depozitare controlată, dacă există;4. caracteristicile metodelor de descărcare, stocare și injectare, inclusiv o evaluare a măsurilor de precauție luate pentru evitarea poluării apelor, a solului și a atmosferei.--------------------------------------------------19780220ANEXA IISUPRAVEGHEREA ȘI MONITORIZAREA EVACUĂRIIA. Monitorizarea deșeurilorOperațiunile de evacuare trebuie însoțite de:1. verificarea cantității, a compoziției și a toxicității deșeurilor pentru a constata îndeplinirea condițiilor de autorizare prealabilă menționate la articolele 4, 5 și 6;2. teste de toxicitate acută pentru anumite specii de moluște, crustacee, pești și plancton, preferabil specii des întâlnite în zonele de deversare. În plus, trebuie realizate teste pe eșantioane prelevate din Artemia salina.Pe o perioadă de 36 de ore și la o diluare a efluentului de 1/5 000, aceste teste nu trebuie să indice:- o mortalitate de peste 20 % la formele adulte din specia testată;- iar pentru formele larvare, o mortalitate mai mare decât cea a grupului control.B. Supravegherea și monitorizarea mediuluiI. În cazul deversării în apă dulce sau în mare sau în cazul evacuării, aceste verificări trebuie să vizeze următoarele trei elemente: coloana de apă, materia vie și sedimentele. Verificările periodice ale situației zonei afectate de deversări vor permite urmărirea evoluției mediilor respective.În cadrul monitorizării se determină:1. pH-ul;2. oxigenul dizolvat;3. turbiditatea;4. oxizii hidratați de fier și hidroxizii în suspensie;5. metalele toxice din apă, din suspensii solide, din sedimente și cele acumulate în organismele bentonice și pelagice selectate;6. diversitatea și abundența relativă și absolută a florei și a faunei.II. În cazul stocării, al evacuării sau al injectării, monitorizarea include:1. teste care să arate că apele de suprafață și subterane nu sunt contaminate. Prin aceste teste se efectuează următoarele măsurări:- aciditate;- conținut de fier (solubil și în suspensie);- conținut de calciu;- conținut de metale toxice (solubile și în suspensie), dacă există;2. dacă este necesar, teste prin care să se determine orice efecte adverse asupra structurii subsolului;3. o evaluare generală a ecologiei zonei din vecinătatea punctului de evacuare, stocare sau injectare.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and lending right and on certain rights related to copyright in the field of intellectual property

text:
               17/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               120

         31992L0100

               L 346/61

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/100/CEE A CONSILIULUI

   din 19 noiembrie 1992
   privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 57 alineatul (2), articolele 66 și 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât protecția juridică pe care legislația și practicile statelor membre o asigură operelor reglementate de dreptul de autor și celor protejate de drepturi conexe diferă în materie de închiriere și de împrumut; întrucât aceste neconcordanțe sunt de natură să împiedice schimburile comerciale și să denatureze concurența, ceea ce ar putea influența realizarea și buna funcționare a pieței interne;
   întrucât aceste neconcordanțe în materie de protecție juridică riscă să se adâncească pe măsură ce statele membre adoptă legislații noi și diferite sau pentru că jurisprudențele naționale care interpretează aceste dispoziții vor evolua în mod diferit;
   întrucât trebuie să se elimine aceste neconcordanțe, conform obiectivului enunțat la articolul 8a din tratat, care presupune crearea unui spațiu fără frontiere interne, astfel încât să se instituie, conform articolului 3 litera (f) din tratat, un regim prin care să se împiedice denaturarea concurenței pe piața comună;
   întrucât închirierea și împrumutul de opere care fac obiectul dreptului de autor și de obiecte protejate prin drepturi conexe capătă o importanță crescândă, în special pentru autorii, artiștii și producătorii de fonograme și de filme; întrucât pirateria devine o amenințare din ce în ce mai gravă;
   întrucât protecția corespunzătoare, prin drepturile de închiriere și de împrumut, a operelor care fac obiectul dreptului de autor și obiectelor protejate prin drepturi conexe, precum și protecția obiectelor prin dreptul de fixare, dreptul de reproducere, dreptul de distribuire, dreptul de radiodifuziune și televiziune și dreptul de comunicare publică, pot fi considerate, în consecință, ca având o importanță fundamentală pentru dezvoltarea economică și culturală a Comunității;
   întrucât dreptul de autor și protecția conferită prin drepturile conexe trebuie să se adapteze realităților economice noi, cum ar fi noile forme de exploatare;
   întrucât continuitatea activității creatoare și artistice a autorilor și artiștilor interpreți sau executanți presupune ca aceștia să primească un venit corespunzător, iar investițiile necesare, în special pentru producția de fonograme și de filme, sunt extrem de ridicate și de riscante; întrucât numai o protecție juridică adecvată a titularilor de drepturi permite garantarea efectivă a posibilităților de a primi acest venit și de a amortiza aceste investiții;
   întrucât aceste activități creatoare, artistice și de antreprenoriat sunt desfășurate, în mare măsură, de persoane independente; întrucât exercitarea acestor activități trebuie să fie ușurată prin asigurarea unei protecții armonizate din punct de vedere juridic în Comunitate;
   întrucât, în măsura în care aceste activități constituie în principal servicii, prestarea acestora trebuie să fie facilitată în egală măsură prin crearea unui cadru juridic armonizat în Comunitate;
   întrucât se impune armonizarea legislațiilor statelor membre în vederea respectării convențiilor internaționale pe care sunt fondate dreptul de autor și drepturile conexe în numeroase state membre;
   întrucât cadrul juridic comunitar privind drepturile de închiriere și de împrumut, precum și unele drepturi conexe, poate fi limitat la dispoziții prin care statele membre să fie obligate să prevadă drepturi de închiriere și de împrumut pentru anumite grupuri de titulari și, în plus, drepturile de fixare, reproducere, distribuire, radiodifuziune sau televiziune și comunicare publică pentru anumite grupuri de titulari în domeniul protecției drepturilor conexe;
   întrucât este necesar să se definească noțiunile de închiriere și de împrumut în sensul prezentei directive;
   întrucât este de dorit, pentru o mai bună înțelegere, să se excludă de la închiriere și de la împrumut, în sensul prezentei directive, unele forme de punere la dispoziție, de exemplu punerea la dispoziție de fonograme sau de filme (opere cinematografice sau audiovizuale sau secvențe animate de imagini, însoțite sau nu de sunet) în scopul reprezentării publice sau radiodifuziunii și televiziunii, punerea la dispoziție în scop de expunere sau punerea la dispoziție în scopul consultării imediate; întrucât împrumutul în sensul prezentei directive nu înglobează punerea la dispoziție între entități accesibile publicului;
   întrucât, atunci când împrumutul efectuat de o entitate accesibilă publicului presupune o plată al cărei cuantum nu depășește necesarul pentru acoperirea cheltuielilor de funcționare a entității, nu există avantaj economic sau comercial direct sau indirect în sensul prezentei directive;
   întrucât este necesar să se introducă un regim care să asigure o remunerație echitabilă, la care nu se poate renunța, autorilor și artiștilor interpreți sau executanți, care trebuie să aibă posibilitatea de a încredința gestiunea acestui drept unor societăți de gestiune colectivă care îi reprezintă;
   întrucât această remunerație echitabilă poate fi achitată pe baza uneia sau mai multor plăți în orice moment, la încheierea contractului sau ulterior;
   întrucât această remunerație echitabilă trebuie să țină seama de importanța contribuției autorilor și artiștilor interpreți sau executanți în cauză la fonogramă sau film;
   întrucât este necesar, de asemenea, să se protejeze cel puțin drepturile autorilor în cazul împrumutului public prin prevederea unor dispoziții specifice; întrucât, totuși, orice măsuri adoptate pe baza articolului 5 din prezenta directivă trebuie să respecte legislația comunitară, în special articolul 7 din tratat;
   întrucât dispozițiile capitolului II din prezenta directivă nu împiedică statele membre să extindă prezumția menționată la articolul 2 alineatul (5) și asupra drepturilor exclusive incluse în capitolul menționat; întrucât, în plus, acestea nu împiedică statele membre să prevadă o prezumție simplă de autorizație de exploatare pentru drepturile exclusive ale artiștilor interpreți sau executanți, prevăzute prin dispozițiile menționate, în măsura în care această prezumție este compatibilă cu Convenția internațională privind protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme și a organismelor de radiodifuziune sau televiziune, denumită în continuare „Convenția de la Roma”;
   întrucât statele membre pot să prevadă, pentru titularii de drepturi conexe, dispoziții mai protectoare decât cele prevăzute la articolul 8 din prezenta directivă;
   întrucât drepturile de închiriere și de împrumut și protecția armonizate în domeniul drepturilor conexe nu pot fi în nici un caz exercitate astfel încât să constituie restricții deghizate în comerțul între statele membre sau să fie contrare regulii de exploatare cronologică a mijloacelor media, recunoscută în hotărârea pronunțată în cauza „Société Cinéthèque contre FNCF” (4),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   DREPTUL DE ÎNCHIRIERE ȘI DE ÎMPRUMUT
   Articolul 1
   Obiectul armonizării
   (1)   Conform dispozițiilor din prezentul capitol, statele membre prevăd, sub rezerva articolului 5, dreptul de a autoriza sau de a interzice închirierea și împrumutul operelor originale și al copiilor protejate prin dreptul de autor, precum și al altor obiecte menționate la articolul 2 alineatul (1).
   (2)   În sensul prezentei directive, „închiriere” înseamnă punerea la dispoziție în vederea utilizării, pentru o perioadă limitată și pentru obținerea unui avantaj economic sau comercial direct sau indirect.
   (3)   În sensul prezentei directive, „împrumut” înseamnă punerea la dispoziție în vederea utilizării, pentru o perioadă limitată și nu pentru obținerea unui avantaj economic sau comercial direct sau indirect, dacă acesta este efectuat în instituții accesibile publicului.
   (4)   Drepturile menționate în alineatul (1) nu se epuizează prin vânzare sau orice alt act de difuzare de originale și de copii de opere protejate de dreptul de autor sau de alte obiecte menționate la articolul 2 alineatul (1).
   Articolul 2
   Titularii și obiectul dreptului de închiriere și de împrumut
   (1)   Dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice închirierea și împrumutul aparține:

               —

               autorului, în ceea ce privește originalul și copiile operei sale;

               —

               artistului interpret sau executant, în ceea ce privește fixările execuției sale;

               —

               producătorului de fonograme, în ceea ce privește fonogramele sale și

               —

               producătorului primei fixări, în ceea ce privește originalul și copiile filmului său. În sensul prezentei directive, „film” reprezintă o operă cinematografică sau audiovizuală sau o secvență de imagini în mișcare, însoțită sau nu de sunet.

         (2)   În sensul prezentei directive, realizatorul principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale este considerat ca autor sau ca unul dintre autori. Statele membre pot să prevadă ca alte persoane să fie considerate coautori.
   (3)   Prezenta directivă nu reglementează drepturile de închiriere și de împrumut în ceea ce privește operele de arhitectură și operele de artă aplicată.
   (4)   Drepturile prevăzute la alineatul (1) pot fi transferate, cedate sau pot face obiectul unei licențe contractuale.
   (5)   Fără a aduce atingere alineatului (7), atunci când un contract privind producerea unui film este încheiat, individual sau colectiv, între artiștii interpreți sau executanți și un producător de film, se prezumă că artistul interpret sau executant parte în acest contract, sub rezerva unor clauze contractuale contrare, a cedat dreptul său de închiriere, sub rezerva articolului 4.
   (6)   Statele membre pot prevedea o prezumție similară celei prevăzute în alineatul (5) în ceea ce privește autorii.
   (7)   Statele membre pot să prevadă ca semnarea contractului încheiat între un artist interpret sau executant și un producător de film pentru realizarea unui film justifică autorizația de închiriere, în măsura în care acest contract prevede o remunerație echitabilă în sensul articolului 4. Statele membre pot să prevadă în egală măsură că prezentul alineat se aplică mutatis mutandis drepturilor incluse în capitolul II.
   Articolul 3
   Închirierea programelor pentru calculator
   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor articolului 4 litera (c) din Directiva 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (5).
   Articolul 4
   Dreptul la o remunerație echitabilă nu poate face obiectul unei renunțări
   (1)   Dacă un autor sau un artist interpret sau executant a transferat sau cedat dreptul său de închiriere în ceea ce privește o fonogramă sau originalul sau o copie a filmului unui producător de fonograme sau de filme, acesta păstrează dreptul de a obține o remunerație echitabilă din închiriere.
   (2)   Dreptul de a obține o remunerație echitabilă din închiriere nu poate face obiectul unei renunțări din partea autorilor sau a artiștilor interpreți sau executanți.
   (3)   Gestionarea dreptului de a obține o remunerație echitabilă poate fi încredințată unor organisme de gestiune colectivă reprezentând autori sau artiști interpreți sau executanți.
   (4)   Statele membre pot reglementa dacă și în ce măsură gestionarea prin organisme de gestiune colectivă a dreptului de a obține o remunerație echitabilă poate fi impusă, precum și de la cine poate fi solicitată sau percepută această remunerație.
   Articolul 5
   Derogare de la dreptul exclusiv de împrumut public
   (1)   Statele membre pot deroga de la dreptul exclusiv pentru împrumutul public prevăzut la articolul 1, cu condiția ca autorii să obțină cel puțin o remunerație în temeiul acestui împrumut. Statele membre au libertatea de a determina această remunerație, ținând cont de obiectivele lor de promovare culturală.
   (2)   Dacă statele membre nu aplică dreptul exclusiv de împrumut prevăzut la articolul 1 cu privire la fonograme, filme și programe de calculator, acestea introduc o remunerație cel puțin pentru autori.
   (3)   Statele membre pot exonera anumite categorii de entități de la plata remunerațiilor menționate la alineatele (1) și (2).
   (4)   Comisia elaborează, în colaborare cu statele membre, înainte de 1 iulie 1997, un raport privind împrumutul public în Comunitate. Comisia transmite acest raport Parlamentului European și Consiliului.
   CAPITOLUL II
   DREPTURI CONEXE
   Articolul 6
   Dreptul de fixare
   (1)   Statele membre prevăd pentru artiștii interpreți sau executanți dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice fixarea execuțiilor lor.
   (2)   Statele membre prevăd pentru organismele de radiodifuziune sau televiziune dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice fixarea emisiunilor lor, fie că sunt difuzate prin fir sau fără fir, inclusiv prin cablu sau prin satelit.
   (3)   Dreptul prevăzut la alineatul (2) nu este prevăzut pentru un distribuitor prin cablu, dacă acesta se limitează la retransmiterea prin cablu a emisiunilor organismelor de radiodifuziune și televiziune.
   Articolul 7
   Dreptul de reproducere
   (1)   Statele membre prevăd dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice reproducerea directă sau indirectă:

               —

               pentru artiștii interpreți sau executanți, a fixărilor execuțiilor lor;

               —

               pentru producătorii de fonograme, a fonogramelor lor;

               —

               pentru producătorii primelor fixări de filme, a originalului și a copiilor filmelor lor și

               —

               pentru organismele de radiodifuziune și televiziune, a fixărilor emisiunilor lor, în sensul articolului 6 alineatul (2).

         (2)   Dreptul de reproducere prevăzut în alineatul (1) poate fi transferat, cedat sau poate constitui obiectul unei licențe contractuale.
   Articolul 8
   Radiodifuziunea sau televiziunea și comunicarea publică
   (1)   Statele membre prevăd pentru artiștii interpreți sau executanți dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice radiodifuziunea sau televiziunea prin intermediul undelor radioelectrice și comunicarea publică a execuțiilor lor, cu excepția cazului în care execuția este ea însăși deja o execuție radiodifuzată/televizată sau efectuată pornind de la o fixare.
   (2)   Statele membre prevăd un drept pentru a asigura că o remunerație echitabilă unică este plătită de utilizator, atunci când o fonogramă publicată în scopuri comerciale, sau o reproducere a acestei fonograme, este utilizată în scopul unei radiodifuzări/televizări prin intermediul undelor radioelectrice sau pentru orice comunicare publică și că această remunerație este repartizată între artiștii interpreți sau executanți și producătorii de fonograme în cauză. În absența unui acord între artiștii interpreți sau executanți și producătorii de fonograme, statele membre pot determina condițiile repartizării remunerației între aceștia.
   (3)   Statele membre prevăd pentru organismele de radiodifuziune și televiziune dreptul exclusiv de a autoriza sau de a interzice radiodifuzarea sau televizarea emisiunilor lor prin intermediul undelor radioelectrice, precum și comunicarea publică a emisiunilor lor, dacă această comunicare este făcută în locuri accesibile publicului prin plata unei taxe de intrare.
   Articolul 9
   Dreptul de distribuție
   (1)   Statele membre prevăd:

               —

               pentru artiștii interpreți sau executanți, în privința fixărilor execuțiilor lor;

               —

               pentru producătorii de fonograme, în privința fonogramelor lor;

               —

               pentru producătorii primelor fixări de filme, în privința originalului și copiilor lor;

               —

               pentru organismele de radiodifuziune și televiziune, în privința fixărilor emisiunilor lor, în sensul articolului 6 alineatul (2);

         dreptul exclusiv de punere la dispoziția publicului a acestor obiecte, inclusiv a copiilor acestora, prin vânzare sau altfel, denumit în continuare „drept de distribuție”.
   (2)   Dreptul de distribuție referitor la un obiect menționat în alineatul (1) nu este epuizat în cadrul Comunității, cu excepția cazului în care prima vânzare a acestui obiect în cadrul Comunității se face de către titularul dreptului sau cu consimțământul acestuia.
   (3)   Dreptul de distribuție nu trebuie să aducă atingere dispozițiilor specifice ale capitolului I, în special din articolul 1 alineatul (4).
   (4)   Dreptul de distribuție poate fi transferat, cedat sau poate constitui obiectul unei licențe contractuale.
   Articolul 10
   Limitările drepturilor
   (1)   Statele membre au dreptul de a prevedea limitări ale drepturilor menționate în capitolul II în cazul:

               (a)

               uzului personal;

               (b)

               utilizării de scurte extrase în scopul informării asupra problemelor de actualitate;

               (c)

               unei fixări efemere efectuată de către un organism de radiodifuziune sau televiziune prin propriile sale mijloace și pentru propriile sale emisiuni;

               (d)

               utilizării numai în scop educativ sau de cercetare științifică.

         (2)   Fără a aduce atingere alineatului (1), orice stat membru poate să prevadă, în ceea ce privește protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme, a organismelor de radiodifuziune și televiziune și a producătorilor primelor fixări de filme, limitări de aceeași natură ca și cele prevăzute de legislația pentru protecția dreptului de autor privind operele literare și artistice. Cu toate acestea, licențele obligatorii nu pot fi prevăzute decât în măsura în care sunt compatibile cu Convenția de la Roma.
   (3)   Alineatul (1) litera (a) se aplică fără să aducă atingere oricărei legislații existente sau viitoare privind remunerația pentru reproducerea pentru uz personal.
   CAPITOLUL III
   DURATA
   Articolul 11
   Durata protecției dreptului de autor
   Fără să aducă atingere unei armonizări ulterioare, drepturile de autor prevăzute de prezenta directivă nu expiră înainte de sfârșitul termenului prevăzut de Convenția de la Berna privind protecția operelor literare și artistice.
   Articolul 12
   Durata protecției drepturilor conexe
   Fără să aducă atingere unei armonizări ulterioare, drepturile prevăzute de prezenta directivă pentru artiștii interpreți sau executanți, producătorii de fonograme și organismele de radiodifuziune și televiziune nu expiră înainte de sfârșitul termenelor respective prevăzute de Convenția de la Roma. Drepturile producătorilor primelor fixări de filme prevăzute de prezenta directivă nu expiră înainte de încheierea unei perioade de douăzeci de ani de la sfârșitul anului în care fixarea a fost realizată.
   CAPITOLUL IV
   DISPOZIȚII COMUNE
   Articolul 13
   Aplicabilitatea în timp
   (1)   Prezenta directivă se aplică tuturor operelor protejate de dreptul de autor, execuțiilor, fonogramelor, emisiunilor și primelor fixări de filme menționate în prezenta directivă, care sunt încă protejate, la 1 iulie 1994, de legislația statelor membre în domeniul dreptului de autor sau al drepturilor conexe sau care, la data respectivă, îndeplinesc criteriile de protecție prevăzute de dispozițiile prezentei directive.
   (2)   Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere actelor de exploatare realizate înainte de 1 iulie 1994.
   (3)   Statele membre pot să prevadă că titularii de drepturi sunt prezumați a fi autorizat închirierea sau împrumutul unui obiect menționat la articolul 2 alineatul (1), dacă se dovedește că a fost pus la dispoziția unor terți în acest scop sau dacă a fost dobândit înainte de 1 iulie 1994. Cu toate acestea, în special dacă acest obiect este o înregistrare digitală, statele membre pot să prevadă că titularii de drepturi au dreptul de a obține o remunerație adecvată pentru închirierea sau împrumutul acestui obiect.
   (4)   Statele membre pot să nu aplice dispozițiile articolului 2 alineatul (2) operelor cinematografice sau audiovizuale create înainte de 1 iulie 1994.
   (5)   Statele membre pot determina data de la care se aplică articolul 2 alineatul (2), cu condiția ca aceasta să nu fie ulterioară datei de 1 iulie 1997.
   (6)   Fără să aducă atingere alineatului (3) și sub rezerva alineatelor (8) și (9), prezenta directivă nu aduce atingere contractelor încheiate înainte de data adoptării acesteia.
   (7)   Statele membre pot să prevadă, sub rezerva dispozițiilor alineatelor (8) și (9), că, atunci când titularii care dobândesc noi drepturi în temeiul dispozițiilor interne adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei directive au consimțit, înainte de 1 iulie 1994, la exploatare, se prezumă că aceștia și-au cedat noile drepturi exclusive.
   (8)   Statele membre pot stabili data de la care există dreptul la o remunerație echitabilă, care nu poate face obiectul unei renunțări, menționat la articolul 4, cu condiția ca această dată să nu fie ulterioară datei de 1 iulie 1997.
   (9)   În ceea ce privește contractele încheiate înainte de 1 iulie 1994, dreptul la o remunerație echitabilă, drept care nu poate face obiectul unei renunțări, prevăzut la articolul 4, nu se aplică decât atunci când autorul sau artistul interpret sau executant sau cei care îl reprezintă au înaintat o cerere în acest scop înainte de 1 ianuarie 1997. În absența unui acord între titularii de drepturi cu privire la nivelul remunerației, statele membre pot fixa nivelul remunerației echitabile.
   Articolul 14
   Raportul dintre dreptul de autor și drepturile conexe
   În temeiul prezentei directive, protecția drepturilor conexe dreptului de autor păstrează intactă și nu aduce în nici un fel atingere protecției dreptului de autor.
   Articolul 15
   Dispoziții finale
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 1 iulie 1994. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt aduse la cunoștință de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 16
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 noiembrie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. LEIGH

      (1)  JO C 53, 28.2.1991, p. 35 și

      JO C 128, 20.5.1992, p. 8.

      (2)  JO C 67, 16.3.1992, p. 92 și Decizia din 28 octombrie 1992 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 269, 14.10.1991, p. 54.

      (4)  Cauzele 60/84 și 61/84, Culegere 1985, p. 2605.

      (5)  JO L 122, 17.5.1991, p. 42.


title: Directiva 2003/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 martie 2003 de modificare a Directivei 83/477/CEE a Consiliului privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               05/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               181

         32003L0018

               L 097/48

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2003/18/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 27 martie 2003
   de modificare a Directivei 83/477/CEE a Consiliului privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 137 alineatul (2) al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1), elaborată după consultarea partenerilor sociali și a Comitetului consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               În concluziile sale din 7 aprilie 1998 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest (4), Consiliul a invitat Comisia să prezinte propuneri de modificare a Directivei 83/477/CEE (5), ținând seama, în special, de interesul care există în ceea ce privește recentrarea și adaptarea măsurilor de protecție la persoanele care sunt în prezent cele mai expuse, în special la lucrătorii care îndepărtează azbestul și la cei care întâlnesc accidental azbest în munca lor în cursul activităților de întreținere și reparații.

               (2)

               Având în vedere concluziile menționate, Comisia a fost, de asemenea, invitată să prezinte propuneri de modificare a Directivei 83/477/CEE, în temeiul studiilor aprofundate privind limitele expunerii la crisotil și metodele de măsurare a conținutului de azbest în aer, întreprinse pe baza metodologiei adoptate de Organizația Mondială a Sănătății (OMS). Măsuri similare trebuie întreprinse și în cazul fibrelor de înlocuire.

               (3)

               Comitetul Economic și Social, în avizul său privind azbestul (6), a cerut Comisiei să ia noi măsuri de reducere a riscurilor la care sunt expuși lucrătorii.

               (4)

               Interzicerea introducerii pe piață și a utilizării azbestului crisotil prin Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind armonizarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la restricțiile de comercializare și utilizare a anumitor substanțe și preparate periculoase (7), cu intrare în vigoare de la 1 ianuarie 2005, va contribui la reducerea substanțială a expunerii la azbest a lucrătorilor.

               (5)

               Toți lucrătorii trebuie să fie protejați împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest și, prin urmare, excepțiile prevăzute pentru sectorul maritim și cel aerian trebuie eliminate.

               (6)

               Pentru a se asigura claritate în definirea fibrelor, acestea trebuie redefinite fie în termeni mineralogici, fie prin raportare la numărul CAS (Chemical Abstract Service).

               (7)

               Fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare privind comercializarea și utilizarea azbestului, limitarea activităților care implică expunerea la azbest trebuie să joace un rol foarte important în prevenirea bolilor asociate cu această expunere.

               (8)

               Sistemul de notificare în cazul activităților care implică expunerea la azbest trebuie adaptat noilor situații de muncă.

               (9)

               Este important să fie eliminate activitățile care expun lucrătorii la fibre de azbest în timpul extragerii azbestului, al fabricării și prelucrării produselor din azbest sau al fabricării și prelucrării produselor care conțin fibre de azbest adăugate în mod deliberat, având în vedere nivelul de expunere ridicat și greu de prevăzut.

               (10)

               Pe baza celor mai recente cunoștințe tehnice, este necesar să se definească mai precis metodologia de prelevare a probelor pentru măsurarea conținutului de azbest în aer, precum și metoda de numărare a fibrelor.

               (11)

               Deși nua putut fi încă determinat pragul de expunere sub care azbestul nu prezintă risc de cancer, valoarea limită de expunere profesională la azbest trebuie redusă.

               (12)

               Este necesar ca angajatorii să aibă obligația, înainte de punerea în aplicare a proiectului de îndepărtare a azbestului, de a înregistra prezența sau presupusa prezență a azbestului în clădiri sau instalații și de a comunica aceste informații celorlalte persoane care pot fi expuse la azbest în urma utilizării acestuia, a lucrărilor de întreținere sau a altor activități în sau pe clădiri.

               (13)

               Este indispensabil să se asigure că lucrările de demolare sau de îndepărtare a azbestului sunt efectuate de întreprinderi care cunosc toate precauțiile care trebuie luate pentru a proteja lucrătorii.

               (14)

               Este necesar ca lucrătorii expuși sau care pot fi expuși la azbest să beneficieze de o formare profesională specifică, pentru a contribui în mod semnificativ la reducerea riscurilor legate de o astfel de expunere.

               (15)

               Conținutul registrelor de expunere și al dosarelor medicale prevăzute de Directiva 83/477/CEE trebuie aliniat la listele și dosarele prevăzute de Directiva 90/394/CEE a Consiliului din 28 iunie 1990 privind protecția lucrătorilor la locul de muncă împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (8).

               (16)

               Recomandările practice referitoare la supravegherea clinică a lucrătorilor expuși trebuie să fie actualizate pe baza celor mai recente cunoștințe medicale, în vederea depistării precoce a patologiilor legate de azbest.

               (17)

               Dat fiind că obiectivul acțiunii preconizate, și anume îmbunătățirea protecției lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă, nu poate fi realizat în măsură suficientă de statele membre și poate, așadar, din motive de amploare și efecte ale acțiunii, să fie îndeplinit mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității enunțat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității enunțat în articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv.

               (18)

               Modificările prevăzute de prezenta directivă constituie un element concret în cadrul realizării dimensiunii sociale a pieței interne.

               (19)

               Aceste modificări se limitează la minim pentru a nu îngreuna inutil crearea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii.

               (20)

               Directiva 83/477/CEE trebuie, prin urmare, modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 83/477/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               la articolul 1, alineatul (2) se elimină;

               2.

               articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2
               În sensul prezentei directive, termenul «azbest» desemnează următorii silicați fibroși:

                           —

                           actinolit de azbest CAS nr. 77536-66-4 (9);

                           —

                           grünerit (amosit) de azbest CAS nr. 12172-73-5 (9);

                           —

                           antofilit de azbest CAS nr. 77536-67-5 (9);

                           —

                           crisotil CAS nr. 12001-29-5 (9);

                           —

                           crocidolit CAS nr. 12001-28-4 (9);

                           —

                           tremolit de azbest CAS nr. 77536-68-6 (9);

               3.

               la articolul 3:

                           (a)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   În cazul în care expunerea lucrătorului este sporadică și de mică intensitate și dacă din rezultatele evaluării riscurilor, prevăzută la alineatul (2), rezultă în mod clar că limita expunerii la azbest nu va fi depășită în aerul din zona de activitate, articolele 4, 15 și 16 pot să nu fie aplicate, în cazul în care munca implică:

                                       (a)

                                       activități de întreținere de scurtă durată și discontinue, în care se manipulează numai materiale nefriabile;

                                       (b)

                                       îndepărtarea fără deteriorare a unor materiale nedegradate, în care fibrele de azbest sunt legate strâns într-o matrice;

                                       (c)

                                       încapsularea sau acoperirea cu înveliș protector a unor materiale conținând azbest și care se află în stare bună;

                                       (d)

                                       monitorizarea și controlul aerului, precum și prelevarea de eșantioane pentru a determina dacă un anumit material conține azbest.”

                           (b)

                           se introduce următorul alineat:
                           „(3 bis)   După consultarea partenerilor sociali, în conformitate cu legile și practicile naționale, statele membre enunță directive practice pentru definirea expunerilor sporadice și a expunerilor de mică intensitate prevăzute la alineatul (3).”;

               4.

               articolul 4 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           punctul (2) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „2.

                                       notificarea este transmisă de către angajator autorității competente din statelor membre, înainte de începerea lucrărilor, în conformitate cu actele cu putere de lege și cu actele administrative ale dreptului intern.
                                       Notificarea trebuie să cuprindă cel puțin o descriere succintă a:

                                                   (a)

                                                   amplasamentului șantierului;

                                                   (b)

                                                   tipului și cantităților de azbest utilizate sau manipulate;

                                                   (c)

                                                   activităților și procedeelor aplicate;

                                                   (d)

                                                   numărului de lucrători implicați;

                                                   (e)

                                                   datei de începere a lucrărilor și duratei activității;

                                                   (f)

                                                   măsurilor luate pentru a limita expunerea lucrătorilor la azbest.”;

                           (b)

                           punctul (4) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „4.

                                       de fiecare dată când apare probabilitatea ca o modificare a condițiilor de muncă să conducă la o creștere semnificativă a expunerii la praf provenit din azbest sau din materiale conținând azbest, trebuie transmisă o nouă notificare.”;

               5.

               la articolul 5 se adaugă următorul alineat:
               „Fără a aduce atingere aplicării altor dispoziții comunitare privind comercializarea și folosirea azbestului, se interzic activitățile care expun lucrătorii la fibre de azbest în timpul extracției azbestului sau al fabricării și prelucrării produselor din azbest sau al fabricării și prelucrării produselor care conțin azbest adăugat în mod deliberat, cu excepția tratării și eliminării produselor provenite din demolare și îndepărtarea azbestului.”;

               6.

               articolul 6 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 6
               Pentru toate activitățile prevăzute la articolul 3 alineatul (1), expunerea lucrătorilor la praf provenit din azbest sau din materiale conținând azbest la locul de muncă trebuie redusă la minim și, în orice caz, sub valoarea limită prevăzută la art. 8, în special prin următoarele măsuri:

                           1.

                           numărul lucrătorilor expuși sau care pot fi expuși la praf provenit din azbest sau din materiale conținând azbest trebuie limitat cât mai mult posibil;

                           2.

                           procesele de lucru trebuie concepute astfel încât să nu producă praf de azbest sau, dacă acest lucru se dovedește imposibil, să evite eliberarea de praf de azbest în aer;

                           3.

                           toate construcțiile și echipamentele implicate în tratarea azbestului trebuie să poată fi curățate și întreținute cu regularitate și eficacitate;

                           4.

                           azbestul sau materialele conținând azbest care pot produce praf trebuie depozitate și transportate în ambalaje etanșe adecvate;

                           5.

                           deșeurile trebuie colectate și eliminate de la locul de muncă cât mai rapid cu putință, în ambalaje etanșe adecvate, prevăzute cu etichete indicând că acestea conțin azbest. Această măsură nu se aplică activităților miniere. Astfel de deșeuri sunt tratate ulterior în conformitate cu Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase (10);

               7.

               articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 7
               (1)   În funcție de rezultatele evaluării inițiale a riscului și pentru a asigura respectarea valorii limită prevăzute în articolul 8, se efectuează cu regularitate măsurări ale concentrației de fibre de azbest în aer la locul de muncă.
               (2)   Prelevarea de probe trebuie să fie reprezentativă pentru expunerea personală a lucrătorului la praful provenit din azbest sau din materiale conținând azbest.
               (3)   Prelevarea de probe se realizează după consultarea lucrătorilor și/sau a reprezentanților lor în întreprinderi.
               (4)   Prelevarea de probe se realizează de către personalul cu calificările necesare. Probele prelevate sunt ulterior analizate în conformitate cu alineatul (6), în laboratoare dotate cu echipamente de numărare a fibrelor.
               (5)   Durata prelevării trebuie să fie astfel încât să se poată stabili expunerea reprezentativă pentru o perioadă de referință de 8 ore (un schimb) prin măsurări sau prin calcule ponderate în timp.
               (6)   Numărarea fibrelor se realizează de preferință cu PCM (microscop cu contrast de fază), în conformitate cu metoda recomandată (11); de OMS (Organizația Mondială a Sănătății) în 1997 sau cu orice altă metodă cu rezultate echivalente.
               În scopul măsurării concentrației de azbest în aer, prevăzută în primul paragraf, se iau în considerare numai fibrele cu lungimea mai mare de 5 micrometri, lățimea mai mică de 3 micrometri și raportul lungime/lățime mai mare de 3:1.

               8.

               articolul 8 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 8
               Angajatorii se asigură că nici un lucrător nu este expus la o concentrație de azbest în suspensie în aer de peste 0,1 fibre pe cm3, măsurată în raport cu o medie ponderată în timp pe o perioadă de 8 ore (TWA).”;

               9.

               la articolul 9 se elimină alineatul (1);

               10.

               articolul 10 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (1), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
                           „În cazul în care valoarea limită prevăzută la articolul 8 este depășită, trebuie identificate cauzele depășirii și trebuie luate măsuri adecvate de remediere a situației cât mai curând posibil.”

                           (b)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   În cazul în care expunerea nu poate fi redusă prin alte mijloace și respectarea valorii limită impune utilizarea echipamentului respirator de protecție individuală, acesta nu poate fi permanent și este menținut la minimul necesar pentru fiecare lucrător. Pentru orice perioadă necesitând purtarea unui echipament respirator de protecție individuală, se prevăd pauze în funcție de constrângerile fizice și climaterice și, după caz, în acord cu lucrătorii și reprezentanții acestora, în conformitate cu legile și practicile interne.”;

               11.

               se introduce următorul articol:
               „Articolul 10a
               Înainte de începerea lucrărilor de demolare sau de întreținere, angajatorii iau toate măsurile, la nevoie prin obținerea de informații de la proprietarii construcțiilor, pentru a identifica materialele care pot conține azbest.
               Dacă există cea mai mică îndoială privind prezența azbestului într-un material sau într-o construcție, se respectă dispozițiile aplicabile din prezenta directivă.”;

               12.

               la articolul 11, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În cazul în care anumite activități precum demolarea, îndepărtarea azbestului, repararea și întreținerea pentru care se estimează că valoarea limită prevăzută la articolul 8 va fi depășită în pofida utilizării măsurilor tehnice preventive de limitare a conținutului de azbest în aer, angajatorul definește măsurile destinate să asigure protecția lucrătorilor pe durata activităților, în special următoarele:

                           (a)

                           lucrătorii sunt dotați cu echipament respirator individual adecvat și cu alte echipamente de protecție individuală, pe care trebuie să le poarte;

                           (b)

                           se montează panouri de avertizare indicând că se estimează depășirea valorii limită prevăzute la articolul 8;

                           (c)

                           se împiedică răspândirea prafului provenit din azbest sau din materiale conținând azbest în afara construcției sau a zonei de lucru.”;

               13.

               la articolul 12 alineatul (2), primele două paragrafe se înlocuiesc cu următorul text:
               „(2)   planul menționat la alineatul (1) trebuie să prevadă măsurile necesare pentru asigurarea siguranței și sănătății lucrătorilor la locul de muncă.
               Planul trebuie să prevadă în special că:

                           —

                           azbestul și produsele conținând azbest sunt eliminate înainte de aplicarea tehnicilor de demolare, cu excepția cazului în care aceasta ar conduce la un risc mai mare pentru lucrători decât dacă azbestul și/sau materialele conținând azbest ar fi lăsate unde sunt;

                           —

                           dacă este necesar, se furnizează echipamentul de protecție individuală prevăzut la articolul 11 alineatul (1) litera (a);

                           —

                           atunci când se încheie lucrările de îndepărtare a azbestului sau de demolare, se verifică absența riscurilor datorate expunerii la azbest la locul de muncă, în conformitate cu legislația și practicile naționale.”;

               14.

               se introduc următoarele articole:
               „Articolul 12a
               (1)   Angajatorii au obligația de a prevedea o formare profesională adecvată pentru toți lucrătorii care sunt sau pot fi expuși la praf conținând azbest. Această formare profesională trebuie asigurată la intervale regulate și fără costuri pentru lucrători.
               (2)   Conținutul formării profesionale trebuie să fie ușor de înțeles pentru lucrători. El trebuie să le permită să-și însușească cunoștințele și competențele necesare în materie de prevenire și de securitate, în special în ceea ce privește:

                           (a)

                           proprietățile azbestului și efectele sale asupra sănătății, inclusiv efectul de sinergie cu fumatul;

                           (b)

                           tipurile de produse și materiale care pot conține azbest;

                           (c)

                           operațiunile care pot conduce la expunere la azbest și importanța controalelor preventive pentru reducerea la minim a expunerii;

                           (d)

                           practicile profesionale sigure, controalele și echipamentele de protecție;

                           (e)

                           rolul adecvat, alternativele, alegerea, limitările și modul corect de utilizare a echipamentelor respiratoare;

                           (f)

                           procedurile de urgență;

                           (g)

                           procedurile de decontaminare;

                           (h)

                           eliminarea deșeurilor;

                           (i)

                           cerințele în materie de control medical.

                     (3)   Orientările practice pentru formarea lucrătorilor care se ocupă de îndepărtarea azbestului se elaborează la nivel comunitar.
               Articolul 12b
               Înainte de a executa lucrări de demolare sau de îndepărtare a azbestului, întreprinderile trebuie să facă dovada capacității lor în acest domeniu. Dovada se stabilește în conformitate cu legislațiile și practicile interne.”;

               15.

               la articolul 14 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(b)

                           dacă rezultatele depășesc valoarea limită stabilită la articolul 8, lucrătorii în cauză și reprezentanții lor în cadrul întreprinderii sau unității sunt informați cât mai repede posibil despre aceste depășiri și cauzele lor, iar lucrătorii și reprezentanții lor în cadrul întreprinderii sau unității sunt consultați cu privire la măsurile care urmează să fie luate sau, în situații de urgență, sunt informați despre măsurile adoptate.”;

               16.

               la articolul 15, punctul 3 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.

                           lucrătorilor trebuie să li se furnizeze informații și consiliere privind orice evaluare a stării lor de sănătate la care pot fi supuși după încheierea expunerii la azbest.
                           Medicul sau autoritatea care răspunde de supravegherea medicală a lucrătorilor poate recomanda continuarea supravegherii medicale după încetarea expunerii, pe durata pe care o consideră necesară pentru a proteja sănătatea persoanei în cauză.
                           Continuarea supravegherii are loc în conformitate cu legislațiile și practicile interne.”;

               17.

               la articolul 16, punctul 2 se înlocuiește cu următorul text:

                           „2.

                           registrul menționat la punctul 1 și dosarele medicale individuale prevăzute la articolul 15 alineatul (1) se păstrează cel puțin 40 de ani de la încetarea expunerii, în conformitate cu legislațiile și practicile interne.”;

               18.

               la articolul 16 se adaugă următorul punct:

                           „3.

                           documentele prevăzute la punctul 2 se pun la dispoziția autorității responsabile în cazurile în care întreprinderea își încetează activitatea, în conformitate cu legislațiile și practicile interne.”;

               19.

               se introduce următorul articol:
               „Articolul 16a
               Statele membre prevăd sancțiuni corespunzătoare aplicabile în cazul încălcării legislației naționale adoptate în temeiul prezentei directive. Aceste sancțiuni trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive.”;

               20.

               anexa I se elimină;

               21.

               la anexa II, punctul 3 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.

                           examinarea sănătății lucrătorilor se desfășoară în conformitate cu principiile și practicile medicinii muncii. Ea cuprinde cel puțin următoarele măsurări:

                                       —

                                       întocmirea dosarului medical și profesional al lucrătorului;

                                       —

                                       o discuție personală;

                                       —

                                       o examinare clinică generală, în special a toracelui;

                                       —

                                       teste ale funcției respiratorii (spirometrie și curba debit-volum).

                                 Medicul și/sau autoritatea care răspunde de controlul sănătății hotărăște cu privire la examinări suplimentare, cum ar fi testele citologice ale sputei sau o radiografie toracică sau o tomodensitometrie, pe baza celor mai recente cunoștințe în materie de medicină a muncii.”

         Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data de 15 aprilie 2006. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 martie 2003.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         P. COX

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. STRATAKIS

      (1)  JO C 304 E, 30.10.2001, p. 179 și

      JO C 203 E, 27.8.2002, p. 273.

      (2)  JO C 94, 18.4.2002, p. 40.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 11 aprilie 2002 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial). Poziția comună a Consiliului din 23 septembrie 2002 (JO C 269 E, 5.11.2002, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 17 decembrie 2002 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 18 februarie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  JO C 142, 7.5.1998, p. 1.

      (5)  JO L 263, 24.9.1983, p. 25. Directivă modificată ultima dată de Directiva 98/24/CE (JO L 131, 5.5.1998, p. 11).

      (6)  JO C 138, 18.5.1999, p. 24.

      (7)  JO L 262, 27.9.1976, p. 201. Directivă modificată ultima dată de Directiva Comisiei 2001/91/CE (JO L 286, 30.10.2001, p. 27).

      (8)  JO L 196, 26.7.1990, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Directiva 1999/38/CE (JO L 138, 1.6.1999, p. 66).

      (9)  Numărul din registrul Chemical Abstract Service (CAS).”;

      (10)  JO L 377, 31.12.1991, p. 20. Directivă modificată ultima dată de Directiva 94/31/CE (JO L 168, 2.7.1994, p. 28).”.

      (11)  Determinarea concentrației de fibre în suspensie din aer. Metodă recomandată: microscopia optică cu contrast de fază (numărare pe membrană filtrantă), OMS, Geneva, 1997 (ISBN 92 4 154496 1).”;