title: Directiva Consiliului din 17 septembrie 1984 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la buteliile pentru gaz din oțel fără sudură

text:
               13/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               202

         31984L0525

               L 300/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 17 septembrie 1984
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la buteliile pentru gaz din oțel fără sudură
   (84/525/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   întrucât, în statele membre, construirea buteliilor pentru gaz și controalele aferente acestora fac obiectul unor dispoziții imperative, care diferă de la un stat membru la altul și care împiedică, astfel, schimburile comerciale în acest domeniu; întrucât trebuie, prin urmare, să se apropie aceste dispoziții;
   întrucât Directiva 76/767/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la dispozițiile comune referitoare la aparatele sub presiune și la metodele de control al acestor aparate (3), astfel cum a fost modificată prin Actul de aderare din 1979, a definit în primul rând procedurile de aprobare CEE și de verificare CEE a acestor aparate; întrucât, în conformitate cu această directivă, este necesar să se stabilească cerințele tehnice pe care trebuie să le îndeplinească buteliile pentru gaz din oțel fără sudură de tip CEE cu capacitate între 0,5 și 150 de litri, pentru a putea fi importate, comercializate și utilizate liber, după ce au fost supuse controalelor și le-au fost aplicate mărcile și semnele prevăzute,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Prezenta directivă se aplică pentru mantalele de rezistență din oțel fără sudură ale buteliilor, și anume formate dintr-o singură bucată, care pot fi umplute de mai multe ori și care pot fi transportate, cu o capacitate de cel puțin 0,5 litri și de cel mult 150 de litri, destinate îmbutelierii gazelor comprimate, lichefiate sau dizolvate. Aceste butelii pentru gaz sunt denumite în continuare „butelii”.
   (2)   Prezenta directivă nu se aplică pentru buteliile construite din oțel austenitic, precum și pentru acele butelii cărora li se adaugă metal când li se închide baza.
   (3)   Prezenta directivă se aplică indiferent de numărul de orificii pe care le are butelia (unul sau două).
   Articolul 2
   În înțelesul prezentei directive „butelie de tip CEE” înseamnă orice butelie concepută și fabricată astfel încât să îndeplinească cerințele prezentei directive și ale Directivei 76/767/CEE.
   Articolul 3
   Statele membre nu pot refuza, interzice sau restrânge, din motive ce privesc construcția și controlul acesteia, în sensul Directivei 76/767/CEE și al prezentei directive, introducerea pe piață și darea în folosință a unei butelii de tip CEE.
   Articolul 4
   Toate buteliile de tip CEE se supun aprobării CEE de model.
   Toate buteliile de tip CEE se supun verificării CEE, cu excepția celor a căror presiune de încercare hidraulică este mai mică sau egală cu 120 de bari și a căror capacitate este mai mică sau egală cu un litru.
   Articolul 5
   Modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a punctelor 2.1.3, 2.1.4, 2.3, 3.1.1.1, 3.4, 3.5, 3.6, 3.7, 4, 5 și 6 din anexa I, precum și celelalte anexe ale prezentei directive, sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 20 din Directiva 76/767/CEE.
   Articolul 6
   Procedura prevăzută la articolul 17 din Directiva 76/767/CEE se poate aplica punctului 2.2 din anexa I la prezenta directivă.
   Articolul 7
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni de la notificarea acesteia (4) și informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 8
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 septembrie 1984.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. BARRY

      (1)  JO C 2, 9.1.1974, p. 64.

      (2)  JO C 101, 23.11.1973, p. 25.

      (3)  JO L 262, 27.9.1976, p. 153.

      (4)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 26 septembrie 1984.
   ANEXA I
   1.   DEFINIȚIILE ȘI SIMBOLURILE TERMENILOR UTILIZAȚI ÎN PREZENTA ANEXĂ
   1.1.   LIMITĂ DE CURGERE
   În prezenta directivă, valorile limitei de curgere utilizate la calcularea părților supuse la presiune sunt următoarele:

               —

               în cazul în care un oțel nu prezintă o limită de curgere inferioară sau superioară, trebuie luată în calcul valoarea minimă a limitei de curgere convenționale Rp 0,2;

               —

               în cazul în care un oțel prezintă limite inferioară și superioară de curgere, se poate lua în calcul:

                           —

                           fie ReL;

                           —

                           fie ReH × 0,92;

                           —

                           fie Rp 0,2.

         1.2.   PRESIUNEA DE SPARGERE
   În prezenta directivă, se înțelege prin „presiune de spargere” presiunea corespunzătoare instabilității plastice, și anume presiunea maximă obținută în cursul unei încercări de spargere sub presiune.
   1.3.   SIMBOLURI
   Simbolurile utilizate în prezenta anexă au următoarele semnificații:

               Ph

               =

               presiunea de încercare hidraulică, în bari;

               Pr

               =

               presiunea de spargere a buteliei măsurate în timpul încercării de spargere, în bari;

               Prt

               =

               presiunea teoretică minimă de spargere, calculată în bari;

               Re

               =

               valoarea limitei de curgere luată în calcul, în conformitate cu punctul 1.1, pentru stabilirea valorii R utilizate la calcularea părților supuse presiunii, în N/mm2;

               ReL

               =

               valoarea minimă a limitei inferioare de curgere, garantată de către fabricantul buteliilor, în N/mm2;

               ReH

               =

               valoarea minimă a limitei superioare de curgere, garantată de către fabricantul buteliilor, în N/mm2;

               Rp 0,2

               =

               limita de curgere convențională 0,2 %, garantată de către fabricant, în N/mm2.
               Limita de curgere convențională este sarcina unitară căreia îi corespunde o alungire neproporțională egală cu 0,2 % din lungimea inițială între repere.

               Rm

               =

               valoarea minimă a rezistenței la tracțiune, garantată de către fabricantul buteliei, în N/mm2;

               a

               =

               grosimea minimă calculată a peretelui părții cilindrice a buteliei, în mm;

               D

               =

               diametrul nominal exterior al buteliei, în mm;

               d

               =

               diametrul dornului utilizat pentru încercările de îndoire, în mm;

               Rmt

               =

               rezistența efectivă la tracțiune, în N/mm2.

         1.4.   NORMALIZARE
   Termenul „normalizare” este utilizat în prezenta directivă în conformitate cu definiția prevăzută la alineatul (68) din Euronorm 52-83.
   Normalizarea poate fi urmată de o revenire la o temperatură uniformă mai mică decât cel mai scăzut punct de transformare a oțelului (Ac1).
   1.5.   CĂLIRE ȘI REVENIRE
   Termenii „călire și revenire” se referă la tratamentul termic la care este supusă o butelie finită și în cursul căruia butelia este încălzită la o temperatură uniformă mai mare decât cel mai înalt punct de transformare a oțelului (Ac3). Butelia este apoi răcită la o viteză care să nu depășească 80 % din cea obținută printr-o răcire în apă la 20 °C, apoi revine la o temperatură uniformă mai mică decât cel mai scăzut punct de transformare a oțelului (Ac1).
   Tratamentul termic trebuie să fie de așa natură încât să nu producă fisuri în butelie. Buteliile nu trebuie călite în apă fără aditivi.
   2.   CERINȚE TEHNICE
   2.1.   TIPURI DE OȚEL UTILIZATE
   2.1.1.   Un oțel este definit de metoda de fabricare a acestuia, de compoziția sa chimică, de tratamentul termic la care este supusă butelia finită și de proprietățile sale mecanice. Fabricantul furnizează indicațiile corespunzătoare, ținând seama de cerințele de mai jos. Orice modificare față de aceste indicații va corespunde schimbării tipului de oțel din punctul de vedere al aprobării CEE de model.

               (a)

                  Metoda de fabricare

               Metoda de fabricare se definește prin referire la procedeul utilizat (de exemplu, cuptor Siemens-Martin, convertizor cu insuflare de oxigen, cuptor electric) și la metoda de calmare adoptată.

               (b)

                  Compoziția chimică

               Compoziția chimică este definită cel puțin de:

                           —

                           conținutul maxim de sulf și fosfor, în toate cazurile;

                           —

                           conținutul de carbon, mangan și siliciu, în toate cazurile;

                           —

                           conținutul de nichel, crom, molibden și vanadiu, în cazul în care aceste elemente sunt introduse deliberat ca elemente de aliere.

                     Conținutul de carbon, mangan, siliciu și, după caz, de nichel, crom, molibden și vanadiu trebuie indicat cu astfel de toleranțe încât diferențele dintre valorile maximă și minimă admisibile pentru fiecare turnare să nu depășească:

                           —

                           pentru carbon:

                                       —

                                       0,06 % în cazul în care conținutul maxim este mai mic de 0,30 %;

                                       —

                                       0,07 % în cazul în care conținutul maxim este mai mare sau egal cu 0,30 %;

                           —

                           pentru mangan și siliciu:

                                       —

                                       0,30 %;

                           —

                           pentru crom:

                                       —

                                       0,30 % în cazul în care conținutul maxim este mai mic de 1,5 %;

                                       —

                                       0,50 % în cazul în care conținutul maxim este mai mare sau egal cu 1,5 %;

                           —

                           pentru nichel:

                                       —

                                       0,40 %;

                           —

                           pentru molibden:

                                       —

                                       0,15 %;

                           —

                           pentru vanadiu:

                                       —

                                       0,10 %.

               (c)

                  Tratamentul termic

               Tratamentul termic se definește prin temperatură, durata de menținere la temperatură și tipul fluidului de răcire pentru fiecare din etapele de tratament (normalizare, urmată sau nu de o revenire, sau călire urmată de revenire).
               Temperatura austenizării înainte de călire sau normalizare trebuie fixată cu o toleranță de 35 °C, în ambele sensuri.
               Aceasta este și temperatura de revenire.

         2.1.2.   Condiții ce trebuie îndeplinite
   Oțelul utilizat trebuie să fie calmat și rezistent la îmbătrânire. Orice butelie finită trebuie supusă unui tratament termic care poate fi o normalizare, urmată sau nu de o revenire, sau o călire urmată de o revenire. Conținutul de sulf și fosfor din proba de turnare nu trebuie să depășească valoarea de 0,035 % pentru fiecare element, iar suma lor nu trebuie să depășească valoarea de 0,06 %. Conținutul de sulf și fosfor din produs nu trebuie să depășească valoarea de 0,04 % pentru fiecare element, iar suma lor nu trebuie să depășească 0,07 %.
   2.1.3.   Un oțel în sensul prevăzut la punctul 2.1.1 nu poate fi utilizat de către un constructor decât în cazul în care acest oțel este acceptat, de un stat membru, la fabricarea buteliilor fără sudură. Fiecare stat membru comunică oricărui alt stat membru solicitant lista materialelor utilizate pe teritoriul său la fabricarea buteliilor prevăzute în prezenta directivă.
   2.1.4.   Trebuie să poată fi efectuate analize independente, în primul rând pentru a verifica dacă procentele de sulf și de fosfor corespund cerințelor de la punctul 2.1.2. Aceste analize sunt efectuate pe eșantioane prelevate fie din produsul intermediar, astfel cum este acesta livrat fabricantului buteliilor de către producătorul oțelului, fie din buteliile finite.
   În cazul în care se decide prelevarea dintr-o butelie, se autorizează efectuarea acestei prelevări din una dintre buteliile alese în prealabil pentru efectuarea încercărilor mecanice prevăzute la punctul 3.1 sau a încercării de spargere sub presiune prevăzute la punctul 3.2.
   2.2.   CALCULUL PĂRȚILOR SUPUSE LA PRESIUNE
   2.2.1.   Grosimea minimă a peretelui este cel puțin egală cu cea mai mare din valorile următoare:

               —

               unde R este cea mai mică dintre cele două valori următoare:

                           (1)

                           Re;

                           (2)

                           0,75 × Rm, pentru buteliile normalizate sau normalizate și revenite;
                           0,85 × Rm, pentru buteliile călite și revenite;

               —

               —

               a = 1,5 mm ;

         2.2.2.   În cazul în care o bază convexă este obținută printr-o forjare a părții cilindrice, grosimea peretelui măsurată la centrul bazei puse în formă este de cel puțin 1,5 a.
   2.2.3.   Grosimea bazei concave nu trebuie să fie mai mică de 2 a în interiorul cercului de susținere.
   2.2.4.   În scopul obținerii unei repartizări satisfăcătoare a solicitărilor, grosimea peretelui buteliei trebuie să crească progresiv în zona de tranziție între partea cilindrică și bază.
   2.3.   CONSTRUCȚIE ȘI BUNĂ EXECUȚIE
   2.3.1.   Fiecare butelie trebuie să facă obiectul unui control al grosimii și unei examinări a stării suprafeței interioare și exterioare efectuate de către fabricant, pentru a verifica în cazul în care:

               —

               grosimea peretelui nu este în nici un punct mai mică decât cea specificată în plan;

               —

               suprafețele interioară și exterioară ale buteliilor nu prezintă defecte de natură să compromită siguranța în exploatare a buteliei.

         2.3.2.   Ovalizarea corpului cilindric trebuie limitată la o astfel de valoare încât diferența dintre diametrele exterioare maxim și minim ale aceleiași secțiuni drepte să nu fie mai mare de 1,5 % față de media acestor diametre.
   Abaterea totală a generatoarelor părții cilindrice a buteliei raportată la lungimea lor nu trebuie să depășească 3 milimetri pe metru.
   2.3.3.   Postamentele buteliilor, în cazul în care există, trebuie să fie suficient de rezistente și să fie produse dintr-un material care să fie compatibil din punct de vedere al coroziunii cu tipul de oțel din care este fabricată butelia. Forma postamentului trebuie să îi confere buteliei o stabilitate corespunzătoare. Postamentele nu trebuie să permită acumulări de apă, nici infiltrări de apă între postament și butelie.
   3.   ÎNCERCĂRI
   3.1.   ÎNCERCĂRI MECANICE
   3.1.1.   Cerințe generale
   Cu excepția dispozițiilor speciale ale prezentei directive, încercările mecanice se efectuează în conformitate cu următoarele standarde Euronorm:

               — Euronorm

               2-80:

               încercare de tracțiune pentru oțel;

               — Euronorm

               3-79:

               încercare de duritate Brinell;

               — Euronorm

               6-55:

               încercare de îndoire pentru oțel;

               — Euronorm

               11-80:

               încercare de tracțiune a tablelor și benzilor de oțel cu o grosime mai mică de 3 mm;

               — Euronorm

               12-55:

               încercare la îndoire a tablelor și benzilor de oțel cu o grosime mai mică de 3 mm;

               — Euronorm

               45-63:

               încercare de șoc pe epruvetă cu tăietură în V, susținută în două puncte.

         3.1.1.2.   Toate încercările mecanice destinate controlului calității oțelului buteliilor se efectuează pe epruvete prelevate din buteliile finite.
   3.1.2.   Tipuri de încercări și criteriile încercărilor
   Pe fiecare butelie-eșantion se efectuează o încercare de tracțiune în direcție longitudinală, patru încercări de îndoire în direcție circumferențială și, în cazul în care grosimea peretelui permite prelevarea de epruvete cu lățimea de cel puțin 5 mm, trei încercări de reziliență. Epruvetele de reziliență sunt prelevate în direcție transversală; cu toate acestea, în cazul în care grosimea și/sau diametrul buteliei sunt de așa natură încât nu permit prelevarea în sens transversal a unei epruvete cu lățimea de cel puțin 5 mm, epruvetele de reziliență sunt prelevate în direcție longitudinală.
   3.1.2.1.   Încercări de tracțiune
   3.1.2.1.1.   Epruveta trebuie să fie conform dispozițiilor:

               —

               capitolului 4 din Euronorm 2-80, în cazul în care grosimea sa este egală sau mai mare de 3 mm;

               —

               capitolului 4 din Euronorm 11-80, în cazul în care grosimea sa este mai mică de 3 mm. În acest caz, lățimea și lungimea dintre reperele epruvetei sunt de 12,5 mm și, respectiv, 50 mm, indiferent de grosimea epruvetei.

         3.1.2.1.2.   Cele două fețe ale epruvetei care corespund pereților interior și exterior ai buteliei nu pot fi prelucrate mecanic.
   3.1.2.1.3.   Alungirea, exprimată în procente, nu trebuie să fie mai mică de:

   În plus, alungirea nu trebuie să fie, în nici un caz, mai mică de:

               —

               14 %, în cazul în care încercarea se efectuează în conformitate cu Euronorm 2-80;

               —

               11 %, în cazul în care încercarea se efectuează în conformitate cu Euronorm11-80.

         3.1.2.1.4.   Valoarea obținută pentru rezistența la tracțiune trebuie să fie mai mare sau egală cu Rm.
   Limita de curgere care urmează să se determine în cursul încercării de tracțiune este cea care a fost utilizată în conformitate cu punctul 1.1 la calcularea buteliilor. Limita superioară de curgere trebuie să fie stabilită din diagrama sarcină-alungire sau prin orice altă metodă a cărei precizie este cel puțin echivalentă.
   Valoarea obținută pentru limita de curgere trebuie să fie mai mare sau egală, după caz, cu ReH, ReL sau Rp 0,2.
   3.1.2.2.   Încercarea de îndoire
   3.1.2.2.1.   Încercarea de îndoire se efectuează pe epruvetele obținute prin tăierea unui inel cu lățimea de 25 mm în două părți cu lungime egală. Fiecare bandă poate fi prelucrată numai pe canturi. Cele două fețe ale epruvetei corespunzătoare părților interioare și exterioare ale buteliei nu pot fi prelucrate.
   3.1.2.2.2.   Încercarea de îndoire se realizează cu ajutorul unui dorn cu diametrul d și cu doi cilindri aflați la o distanță d + 3 a unul de celălalt.
   În timpul încercării, fața interioară a inelului trebuie să rămână pe dorn.
   3.1.2.2.3.   Epruveta nu trebuie să se fisureze în cazul în care, în cursul îndoirii în jurul unui dorn, între marginile interioare este o distanță mai mică de diametrul dornului (a se vedea diagrama din anexa III).
   Raportul (n) dintre diametrul dornului și grosimea epruvetei nu trebuie să depășească valorile din tabelul de mai jos:

               Rezistența la tracțiune efectivă
               Rmt în N/mm2

               Valoarea lui n

               până la 440 inclusiv

               2

               de la 440 la 520 inclusiv

               3

               de la 520 la 600 inclusiv

               4

               de la 600 la 700 inclusiv

               5

               de la 700 la 800 inclusiv

               6

               de la 800 la 900 inclusiv

               7

               peste 900

               8

         3.1.2.3.   Încercările de reziliență
   3.1.2.3.1.   Încercarea de reziliență se efectuează pe epruvete de tip Euronorm 45-63.
   Toate măsurările de reziliență se efectuează la -20 °C.
   Crestătura se efectuează pe fețele peretelui buteliei.
   Epruvetele de reziliență nu trebuie îndreptate și trebuie prelucrate pe cele șase fețe, dar numai atât cât este necesar pentru obținerea unei suprafețe plane.
   Valoarea medie a rezilienței, obținută prin trei încercări de reziliență efectuate în direcție longitudinală sau transversală, precum și fiecare valoare individuală obținută prin aceste încercări, nu pot fi mai mici decât valoarea corespunzătoare, exprimată în J/cm2, indicată în următorul tabel:

               Oțeluri pentru care Rm este cel mult egal cu 650 N/mm2

               Oțeluri pentru care Rm este mai mare de 650 N/mm2

               longitudinal

               transversal

               longitudinal

               transversal

               Media celor trei probe

               33

               17

               50

               25

               Fiecare valoare individuală

               26

               13

               40

               20

         3.2.   ÎNCERCAREA DE SPARGERE LA PRESIUNE HIDRAULICĂ
   3.2.1.   Condițiile de încercare
   Buteliile care sunt supuse acestei încercări trebuie să poarte inscripțiile prevăzute la punctul 6.
   3.2.1.1.   Încercarea de spargere la presiune hidraulică trebuie efectuată în două etape succesive cu ajutorul unui aparat care să permită o creștere constantă a presiunii până la spargerea buteliei și înregistrarea curbei de variație a presiunii în funcție de timp. Încercarea trebuie efectuată la temperatură ambiantă.
   3.2.1.2.   În timpul primei etape, presiunea trebuie să crească cu o viteză constantă până la valoarea presiunii corespunzătoare începutului deformării plastice. Această viteză nu trebuie să depășească 5 bari pe secundă.
   Din momentul începerii deformării plastice (a doua etapă), debitul pompei nu trebuie fie mai mare de dublul debitului din prima etapă și trebuie menținut constant până la spargerea buteliei.
   3.2.2.   Interpretarea încercării
   3.2.2.1.   Interpretarea încercării de spargere la presiune implică:

               —

               examinarea curbei presiune-timp care permite determinarea presiunii de spargere;

               —

               examinarea zonei rupte și a formei muchiilor;

               —

               în cazul buteliilor cu baza concavă se verifică ca baza buteliei să nu se fi inversat.

         3.2.2.2.   Presiunea de spargere (Pr) măsurată trebuie să fie mai mare de valoarea de:

   3.2.2.3.   Încercarea de spargere nu trebuie să provoace fragmentarea buteliei.
   3.2.2.4.   Ruptura principală nu trebuie să fie casantă, în sensul că muchiile rupturii nu trebuie să fie dispuse radial, ci înclinate în raport cu un plan diametral și să prezinte o contracție.
   Ruptura nu este acceptabilă decât în cazul în care îndeplinește următoarele condiții:

               1.

               în cazul buteliilor a căror grosime a este cel mult egală cu 7,5 mm, ruptura:

                           (a)

                           trebuie să fie în cea mai mare parte longitudinală;

                           (b)

                           nu trebuie să fie ramificată;

                           (c)

                           nu trebuie să aibă o extindere pe circumferință mai mare de 90° de o parte și de alta a părții principale;

                           (d)

                           nu trebuie să fie extinsă în părțile buteliei a căror grosime depășește de 1,5 ori grosimea maximă măsurată la jumătatea înălțimii buteliei;

                           (e)

                           în cazul buteliilor cu bază convexă, nu trebuie să atingă centrul bazei.

                     Cu toate acestea, condiția (d) se acceptă să nu fie îndeplinită:

                           (a)

                           în cazul existenței unui cap conic sau a unei baze convexe, în cazul în care ruptura nu se extinde în părțile buteliei cu un diametru mai mic de 0,75 ori decât diametrul exterior nominal al acesteia;

                           (b)

                           în cazul unei baze concave, în cazul în care distanța dintre extremitatea rupturii și planul bazei buteliei depășește de 5 ori grosimea a;

               2.

               în cazul buteliilor a căror grosime a este mai mare de 7,5 mm, ruptura trebuie să fie longitudinală în cea mai mare parte.

         3.2.2.5.   Ruptura nu trebuie să indice nici un defect evident în metal.
   3.3.   ÎNCERCAREA LA PRESIUNE CICLICĂ
   3.3.1.   Buteliile care sunt supuse la această încercare trebuie să poarte inscripțiile prevăzute la punctul 6.
   3.3.2.   Încercarea se efectuează pe două butelii garantate de fabricant ca fiind reprezentative pentru buteliile fabricate la valorile minime specificate în proiectul de execuție, folosind un fluid necoroziv.
   3.3.3.   Această încercare se efectuează ciclic. Presiunea superioară a ciclului este egală fie cu presiunea Ph, fie cu două treimi din aceasta.
   Valoarea cea mai mică pentru presiunea ciclică nu trebuie să depășească 10 % din valoarea superioară pentru aceeași presiune.
   Numărul ciclurilor și frecvența maximă a încercării sunt precizate în tabelul următor:

               Presiunea superioară a ciclului

               Ph

               Numărul minim de cicluri

               12 000

               80 000

               Frecvența maximă în cicluri pe minut

               5

               12

         Temperatura măsurată pe peretele exterior al buteliei nu trebuie să depășească 50 °C în cursul încercării.
   Încercarea se consideră satisfăcătoare în cazul în care butelia rezistă la numărul prevăzut de cicluri fără să prezinte fisuri.
   3.4.   ÎNCERCAREA HIDRAULICĂ
   3.4.1.   Presiunea apei în butelie trebuie să crească uniform până la atingerea presiunii Ph.
   3.4.2.   Butelia rămâne la presiunea Ph o perioadă de timp suficient de lungă încât să se verifice că presiunea nu tinde să se diminueze și că butelia nu prezintă fisuri.
   3.4.3.   După încercare, butelia nu trebuie să prezinte o deformare permanentă.
   3.4.4.   Orice butelie care a fost supusă încercării și nu a îndeplinit condițiile de încercare trebuie respinsă.
   3.5.   CONTROLUL OMOGENITĂȚII UNEI BUTELII
   Acest control constă în verificarea ca două puncte oarecare de pe metalul suprafeței exterioare a buteliei să nu difere, ca duritate, cu mai mult de 25 HB. Verificarea trebuie efectuată în două secțiuni transversale ale buteliei în apropiere de ogivă și bază și în patru puncte distribuite uniform.
   3.6.   CONTROLUL OMOGENITĂȚII UNUI LOT
   Acest control efectuat de către fabricant constă în verificarea, printr–o încercare de duritate sau prin orice alt procedeu adecvat, că nu s-a comis nici o eroare în alegerea materialului din care a fost fabricată butelia (foaia de tablă, țagle, țevi) și în efectuarea tratamentului termic. Cu toate acestea, în cazul buteliilor normalizate, dar nerevenite, nu este necesar ca acest control să fie efectuat pe fiecare butelie.
   3.7.   CONTROLUL BAZEI
   Se efectuează o secțiune mediană în baza buteliei și una dintre suprafețele astfel obținute se șlefuiește în vederea examinării cu un dispozitiv care asigură mărirea imaginii între 5 și 10 ori.
   Butelia trebuie considerată defectă în cazul în care se observă existența unor fisuri. Ea trebuie să fie, de asemenea, considerată defectă în cazul în care dimensiunile eventualelor porozități sau incluziuni au valori care reprezintă un pericol pentru securitatea în exploatare a buteliei.
   4.   APROBAREA DE MODEL CEE
   Aprobarea de model CEE prevăzută la articolul 4 din directivă poate fi eliberată și pentru familii de butelii.
   Se înțelege prin „familie de butelii” buteliile fabricate în aceeași uzină și care nu diferă decât prin lungime, dar care se încadrează între următoarele limite:

               —

               lungimea minimă trebuie să fie egală sau mai mare decât de 3 ori diametrul buteliei;

               —

               lungimea maximă nu trebuie să fie mai mare decât de 1,5 ori lungimea buteliei supuse încercărilor.

         4.1.   Solicitantul aprobării CEE trebuie să prezinte, pentru fiecare familie de butelii, documentația necesară constatărilor prevăzute în continuare și să pună la dispoziția statului membru un lot de cincizeci de butelii din care se va preleva numărul de butelii necesare pentru efectuarea încercărilor următoare, precum și orice altă informație suplimentară cerută de către statul membru. Solicitantul trebuie să indice, în primul rând, tipul de tratament termic, temperaturile și durata tratamentului. El trebuie să obțină și să furnizeze certificate de analiză de șarjă a oțelurilor livrate pentru fabricarea buteliilor.
   La acordarea aprobării CEE, statul membru:
   4.2.1.   verifică dacă:

               —

               calculele prevăzute la punctul 2.2 sunt corecte;

               —

               pe două dintre buteliile prelevate grosimea suprafeței laterale respectă cerințele punctul 2.2, măsurarea fiind efectuată la nivelul a trei secțiuni transversale, precum și pe circuitul complet al secțiunii longitudinale a bazei și a ogivei;

               —

               condițiile prevăzute la punctele 2.1 și 2.3.3 sunt îndeplinite;

               —

               cerințele prevăzute la punctul 2.3.2 sunt respectate pentru toate buteliile prelevate de către statul membru;

               —

               suprafețele interioară și exterioară ale buteliilor nu prezintă defecte de natură să compromită securitatea;

         4.2.2.   efectuează pe buteliile alese:

               —

               încercările prevăzute la punctul 3.1 pe două butelii; cu toate acestea, în cazul în care lungimea buteliei este mai mare sau egală cu 1 500 mm, încercările de tracțiune în direcție longitudinală și încercările de îndoire se efectuează pe epruvete prelevate din zonele superioară și inferioară ale mantalei;

               —

               încercarea prevăzută la punctul 3.2 pe două butelii;

               —

               încercarea prevăzută la punctul 3.3 pe două butelii;

               —

               încercarea prevăzută la punctul 3.5 pe o butelie;

               —

               controlul prevăzut la punctul 3.7 pe toate buteliile prelevate.

         4.3.   În cazul în care rezultatele controalelor sunt satisfăcătoare, statul membru eliberează certificatul de aprobare de model CEE conform exemplului prevăzut în anexa IV.
   5.   VERIFICAREA CEE
   5.1.   ÎN VEDEREA EFECTUĂRII VERIFICĂRII CEE, FABRICANTUL BUTELIILOR:
   5.1.1.   pune la dispoziția organismului de control certificatul de aprobare CEE;
   5.1.2.   pune la dispoziția organismului de control certificatele de analiză ale probei de turnare a oțelurilor livrate pentru fabricarea buteliilor;
   5.1.3.   dispune de mijloace de identificare a metodei de turnare a oțelului pentru fiecare butelie;
   5.1.4.   pune la dispoziția organismului de control documentele privind tratamentul termic, necesare pentru certificarea faptului că buteliile furnizate de el sunt fie în stare normalizată, fie în stare de călire și revenire și indică procedeul aplicat;
   5.1.5.   pune la dispoziția organismului de control lista buteliilor, menționând numerele și inscripțiile prevăzute la punctul 6.
   5.2.   ÎN CURSUL VERIFICĂRII CEE
   5.2.1.   organismul de control:

               —

               constată obținerea aprobării CEE și conformitatea buteliilor cu aceasta;

               —

               efectuează verificările documentelor care conțin informații cu privire la materiale;

               —

               controlează dacă sunt respectate cerințele tehnice menționate la punctul 2 și, în primul rând, verifică printr–o examinare vizuală exterioară și, în cazul în care este posibil, interioară a buteliei, dacă atât construcția, cât și verificările efectuate de către fabricant în conformitate cu punctul 2.3.1 sunt satisfăcătoare; acest examen vizual trebuie să se efectueze pe cel puțin 10 % dintre buteliile prezentate;

               —

               efectuează încercările prevăzute la punctele 3.1 și 3.2;

               —

               verifică dacă informațiile furnizate de către fabricant în lista prevăzută la punctul 5.1.5 sunt exacte. Această verificare se efectuează prin sondaj;

               —

               evaluează rezultatele controalelor de omogenitate ale lotului efectuate de către fabricant în conformitate cu punctul 3.6.

         În cazul în care rezultatele controalelor sunt satisfăcătoare, organismul de control eliberează certificatul de verificare CEE, un model al acestuia fiind prevăzut în anexa V.
   Pentru efectuarea celor două tipuri de încercări prevăzute la punctele 3.1 și 3.2, se prelevează, la întâmplare, două butelii din fiecare lot de două sute două de butelii sau dintr-o parte a unui asemenea lot cărora li s-a aplicat aceeași metodă de turnare și același tratament termic prevăzut în condiții identice.
   Una dintre butelii va fi supusă la încercările prevăzute la punctul 3.1 (încercări mecanice), iar cealaltă va fi supusă la încercarea prevăzută la punctul 3.2 (încercare la spargere). În cazul în care se constată că încercarea a fost efectuată incorect sau că s–a comis o eroare de măsurare, încercarea trebuie refăcută.
   În cazul în care una sau mai multe încercări nu sunt satisfăcătoare, chiar și numai parțial, organismul de control trebuie să afle cauza.
   5.2.2.1.   În cazul în care eroarea nu se datorează tratamentului termic, lotul este refuzat.
   5.2.2.2.   În cazul în care eroarea se datorează tratamentului termic, fabricantul poate supune toate buteliile din lot unui nou tratament termic.
   După acest nou tratament:

               —

               fabricantul efectuează controlul prevăzut la punctul 3.6;

               —

               organismul de control efectuează toate încercările prevăzute la punctul 5.2.2 primul și al doilea alineat.

         În cazul în care buteliile nu sunt supuse unui nou tratament termic sau în cazul în care rezultatele controlului și încercările realizate după un nou tratament nu îndeplinesc cerințele prezentei directive, lotul este respins.
   5.2.3.   Alegerea eșantioanelor și toate încercările se efectuează în prezența și sub supravegherea unui reprezentant al organismului de control.
   5.2.4.   După efectuarea tuturor încercărilor prevăzute, toate buteliile lotului se supun încercării hidraulice prevăzute la punctul 3.4, în prezența și sub supravegherea unui reprezentant al organismului de control.
   5.3.   EXCEPTAREA DE LA VERIFICAREA CEE
   Pentru buteliile exceptate de la verificarea CEE în temeiul articolului 4 din prezenta directivă, toate operațiile de încercare și de control prevăzute la punctul 5.2 se efectuează de către fabricant pe răspunderea sa.
   Fabricantul pune la dispoziția organismului de control toate documentele și procesele-verbale de încercare și de control.
   6.   MĂRCI ȘI INSCRIPȚII
   Mărcile și inscripțiile prevăzute la prezentul punct se aplică în mod vizibil, lizibil și de neșters pe ogiva buteliei.
   Pentru buteliile cu o capacitate mai mică sau egală cu 15 l, aceste mărci și inscripții pot fi aplicate fie pe ogiva buteliei, fie pe oricare altă parte suficient de groasă a buteliei.
   În anexa II este prezentată o schemă exemplificativă referitoare la mărci și inscripții.
   6.1.   APLICAREA MĂRCILOR
   Prin derogare de la cerințele punctului 3 din anexa I la Directiva 76/767/CEE, fabricantul aplică marca de aprobare CEE de model în ordinea următoare:

               —

               pentru buteliile supuse aprobării de model CEE și verificării CEE, conform articolului 4 din prezenta directivă:

                           —

                           litera stilizată;

                           —

                           numărul 1 caracterizând prezenta directivă;

                           —

                           litera sau literele majuscule distinctive ale statului care a acordat aprobarea CEE și ultimele două cifre ale anului în care a fost acordată aprobarea;

                           —

                           numărul caracteristic de aprobare CEE (exemplu:1 D 79 45);

               —

               pentru buteliile exceptate de la verificarea CEE în temeiul articolului 4 din prezenta directivă:

                           —

                           litera stilizatăînconjurată de un hexagon;

                           —

                           numărul 1 caracterizând prezenta directivă atribuit în ordinea cronologică a adoptării;

                           —

                           litera sau literele majuscule distinctive ale statului care a acordat aprobarea CEE și ultimele două cifre ale anului în care a fost acordată aprobarea;

                           —

                           numărul caracteristic al aprobării CEE (exemplu:79 54).

                     Prin derogare de la cerințele punctului 3 din anexa II la Directiva 76/767/CEE, organismul de control aplică marca de verificare CEE în ordinea următoare:

                           —

                           litera mică „e”;

                           —

                           litera sau literele majuscule distinctive ale statului în care are loc verificarea, însoțite, după caz, de una sau de două cifre care precizează o subdiviziune teritorială;

                           —

                           marca organismului de control aplicată de agentul verificator, completată eventual de aceea a organismului verificator;

                           —

                           un contur hexagonal;

                           —

                           data verificării: anul, luna (exemplu: e D ×80/01).

         6.2.   INSCRIPȚII PRIVIND CONSTRUCȚIA
   Fabricantul aplică următoarele inscripții privind construcția:
   6.2.1.   privind oțelul:

               —

               un număr indicând valoarea lui R în N/mm2 pe care s–a bazat efectuarea calculului;

               —

               simbolul N (butelie în stare normalizată sau normalizată și revenită) sau simbolul T (butelie în stare călită și revenită);

         6.2.2.   privind încercarea hidraulică:
   valoarea presiunii hidraulice în bari urmată de simbolul „bar”;
   6.2.3.   privind tipul buteliei:
   masa buteliei, exprimată în kilograme, inclusiv cea a părților solidare ale buteliei fără robinet, precum și capacitatea minimă, exprimată în litri, garantată de fabricantul buteliei;
   Masa și capacitatea trebuie să fie indicate cu o precizie de o zecimală. Această valoare trebuie să fie indicată prin rotunjire în minus pentru capacitate și prin rotunjire în plus pentru masă;
   6.2.4.   privind originea:
   litera sau literele majuscule indicative ale țării de origine, urmate de marca fabricantului și de numărul de fabricație.
   ANEXA II

   ANEXA III
   Ilustrarea încercării de îndoire

   ANEXA IV

   ANEXĂ TEHNICĂ LA CERTIFICATUL DE APROBARE CEE
   1.   Concluziile examinării de model CEE în vederea acordării aprobării CEE.
   2.   Indicații ale caracteristicilor principale ale modelului, în special:

               —

               secțiunea longitudinală a tipului buteliei care face obiectul aprobării, indicând:

                           —

                           diametrul nominal exterior D;

                           —

                           grosimea minimă a peretelui buteliei a;

                           —

                           grosimile minime ale bazei și ogivei;

                           —

                           lungimea sau, după caz, lungimile minime și maxime Lmin, Lmax;

               —

               capacitatea sau capacitățile Vmin,Vmax;

               —

               presiunea Ph;

               —

               numele fabricantului/numărul planului și data;

               —

               denumirea tipului buteliei;

               —

               oțelul, în conformitate cu punctul 2.1 [tipul/analiza chimică/metoda de fabricație/tratamentul termic/caracteristicile mecanice garantate (rezistența la tracțiune – limita de curgere)].

         ANEXA V


title: Directiva 2011/88/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate Text cu relevanță pentru SEE

text:
               23.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 305/1

         DIRECTIVA 2011/88/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 16 noiembrie 2011
   de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1997 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră (3) vizează emisii de gaze de eșapament și limitele emisiilor de poluanți ai aerului de la motoare instalate în echipamente mobile fără destinație rutieră și contribuie la protecția sănătății umane și a mediului. Directiva 97/68/CE prevedea că limitele de emisii care se aplică omologării de tip a majorității motoarelor cu aprindere prin compresie în etapa III A urmează să fie înlocuite de limitele mai stricte din etapa III B. Limitele respective se aplică de la 1 ianuarie 2010 în ceea ce privește omologarea de tip pentru motoarele respective și de la 1 ianuarie 2011 în ceea ce privește introducerea pe piață a motoarelor respective.

               (2)

               Revizuirea Directivei 97/68/CE se află în prezent în faza de pregătire de către Comisie, în conformitate cu recomandările specificate la articolul 2 din Directiva 2004/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 de modificare a Directivei 97/68/CE (4). Pentru a garanta că directiva revizuită respectă normele Uniunii privind buna calitate a aerului și având în vedere experiența, constatările științifice și tehnologiile disponibile, Comisia ar trebui, în viitoarea revizuire a Directivei 97/68/CE, ținând seama de un studiu de impact, să analizeze posibilitatea:

                           —

                           de a institui o nouă etapă privind emisiile – etapa V – care ar trebui să fie bazată, în funcție de posibilitățile tehnice, pe cerințele standardelor Euro VI pentru vehiculele grele;

                           —

                           de a introduce noi cerințe privind reducerea particulelor, în special valori-limită pentru pulberile în suspensie pentru toate categoriile de motoare cu aprindere prin compresie, în cazurile unde acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic, pentru a asigura reducerea efectivă a particulelor ultrafine;

                           —

                           de a defini o abordare cuprinzătoare pentru a promova dispozițiile de reducere a emisiilor și postechiparea cu sisteme de posttratare a flotei existente de echipamente mobile fără destinație rutieră, pe baza discuțiilor în curs purtate sub auspiciile Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite, privind cerințele armonizate legate de dispozitivele de postechipare pentru controlul emisiilor; această abordare ar trebui să sprijine eforturile statelor membre de a îmbunătăți calitatea aerului și de a promova protecția lucrătorilor;

                           —

                           de a stabili o metodă de testare periodică a vehiculelor și echipamentelor mobile fără destinație rutieră, în special pentru a se stabili dacă performanța lor în ceea ce privește emisiile concordă cu valorile declarate la înmatriculare;

                           —

                           de a autoriza, în anumite condiții, motoare de schimb care nu respectă cerințele etapei III A pentru automotoare și locomotive;

                           —

                           de a armoniza normele de emisii specifice aplicabile sectorului feroviar cu norme relevante la nivel internațional pentru a asigura disponibilitatea unor motoare la prețuri abordabile, care respectă valorile limită de emisii stabilite.

               (3)

               Tranziția la etapa III B implică o schimbare graduală de tehnologie care necesită costuri de implementare semnificative pentru reproiectarea motoarelor și pentru dezvoltarea de soluții tehnice avansate. Totuși, criza financiară și economică globală actuală și orice fluctuație economică conjuncturală nu ar trebui să conducă la scăderea standardelor de mediu. Prezenta revizuire a Directivei 97/68/CE ar trebui, prin urmare, să fie considerată una excepțională. De asemenea, investițiile în tehnologii ecologice sunt importante pentru promovarea creșterii, a ocupării forței de muncă și a siguranței în materie de sănătate în viitor.

               (4)

               Directiva 97/68CE prevede un regim de flexibilitate pentru a permite constructorilor de echipamente să achiziționeze, în perioada dintre două etape de emisii, un număr limitat de motoare care nu respectă limitele de emisii aplicabile în perioada respectivă, dar au aprobare de tip în conformitate cu cerințele etapei imediat anterioare celei aplicabile.

               (5)

               Articolul 2 litera (b) din Directiva 2004/26/CE prevede evaluarea eventualei necesități de mecanisme de flexibilitate suplimentare.

               (6)

               În timpul etapei III B, procentajul maxim din numărul de motoare folosite în alte aplicații decât propulsia de automotoare, locomotive și nave de navigație interioară introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate ar trebui să crească, pentru fiecare categorie de motoare, de la 20 % la 37,5 % din cantitățile de echipamente cu motoare din categoria respectivă introduse anual pe piață de constructorul de echipamente. Ar trebui să existe o alternativă opțională de introducere pe piață a unui număr fix de motoare în cadrul regimului de flexibilitate. Acest număr fix de motoare ar trebui să fie de asemenea revizuit și ar trebui să nu depășească pragurile stabilite în secțiunea 1.2.2 din anexa XIII la Directiva 97/68/CE.

               (7)

               Normele aplicabile regimului de flexibilitate ar trebui să fie adaptate pentru a extinde aplicarea regimului respectiv la motoare destinate propulsiei de locomotive pe o perioadă de timp strict limitată.

               (8)

               Îmbunătățirea calității aerului este unul dintre obiectivele majore urmărite de Uniune prin Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (5). Pentru atingerea acestui obiectiv este esențială combaterea emisiilor la sursă, inclusiv prin reducerea emisiilor din sectorul echipamentelor mobile fără destinație rutieră.

               (9)

               Întreprinderile care utilizează vehicule care fac obiectul prezentei directive ar trebui să beneficieze de programele europene de sprijin financiar sau de orice program de sprijin echivalent din domeniu oferit de statele membre. Aceste programe de sprijin ar trebui să urmărească favorizarea introducerii timpurii a celor mai înalte standarde de emisii.

               (10)

               Directiva 97/68/CE prevede o derogare pentru motoarele de schimb, care nu se aplică automotoarelor și locomotivelor. Totuși, având în vedere constrângerile legate de greutate și de dimensiuni, este necesar să se acorde o derogare limitată și pentru motoarele de schimb din automotoare și locomotive.

               (11)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă reflectă o dificultate temporară cu care se confruntă sectorul de fabricație, fără să determine o adaptare permanentă și, prin urmare, aplicarea acestor măsuri ar trebui să se limiteze la durata etapei III B sau, când nu există o etapă ulterioară, la o perioadă de trei ani.

               (12)

               Ținând seama de infrastructura specială a rețelei feroviare a Regatului Unit, care determină un ecartament structural diferit și, prin urmare, constrângeri legate de greutate și dimensiuni, necesitând, astfel, o perioadă de adaptare mai lungă pentru noile limite de emisii, este oportun să se prevadă o flexibilitate mai mare pentru această piață specifică cu privire la motoarele destinate utilizării în locomotive.

               (13)

               Prin urmare, Directiva 97/68/CE ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Modificări aduse Directivei 97/68/CE
   Directiva 97/68/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 4, alineatul (6) se înlocuiește cu următorul text:
               „(6)   Motoarele cu aprindere prin compresie destinate altor utilizări decât propulsia automotoarelor și a navelor de navigație interioară pot fi introduse pe piață în cadrul unui regim de flexibilitate în conformitate cu procedura menționată în anexa XIII, în plus față de alineatele (1)-(5).”

               2.

               Articolul 10 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (1a), al doilea paragraf se elimină;

                           (b)

                           se introduc următoarele alineate:
                           „(1b)   Prin derogare de la articolul 9 alineatele (3g), (3i) și (4a), statele membre pot autoriza introducerea pe piață a următoarelor motoare pentru automotoare și locomotive:

                                       (a)

                                       motoare de schimb care respectă limitele etapei III A, în cazul în care urmează să înlocuiască motoare pentru automotoare și locomotive care:

                                                   (i)

                                                   nu respectă standardul etapei III A; sau

                                                   (ii)

                                                   respectă standardul etapei III A, dar nu respectă standardul etapei III B;

                                       (b)

                                       motoare de schimb care nu sunt conforme cu limitele etapei III A, în cazul în care urmează să înlocuiască motoare pentru automotoare fără comandă de conducere și incapabile de mișcare independentă, atât timp cât motoarele de schimb respectă un standard cel puțin la fel de strict ca și cel respectat de motoarele instalate pe automotoarele existente de același tip.

                                 Se pot acorda autorizații în conformitate cu prezentul alineat doar în cazurile în care autoritatea competentă a statului membru consideră că utilizarea în automotorul sau locomotiva respectivă a unui motor de schimb care respectă cerințele celei mai recente etape de emisii aplicabile ar presupune dificultăți tehnice semnificative.
                           (1c)   O etichetă cu mențiunea «MOTOR DE SCHIMB» și care menționează referința unică a derogării aferente se aplică pe motoarele care intră sub incidența alineatelor (1a) sau (1b).
                           (1d)   Comisia evaluează impactul de mediu și posibilele dificultăți tehnice determinate de aplicarea alineatului (1b). În lumina evaluării respective, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 31 decembrie 2016, un raport pentru revizuirea alineatului (1b) însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă care să includă o dată finală pentru aplicarea alineatului respectiv.”;

                           (c)

                           alineatul (7) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(7)   Statele membre permit introducerea pe piață a motoarelor, astfel cum sunt definite în anexa I secțiunea 1 punctul A subpunctele (i), (ii) și (v), în cadrul regimului de flexibilitate, în conformitate cu dispozițiile din anexa XIII.”

               3.

               Anexa XIII se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.

         Articolul 2
   Transpunere
   (1)   Statele membre adoptă și publică cel mai târziu până la 24 noiembrie 2012 actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele dispozițiilor respective.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 16 noiembrie 2011.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. SZCZUKA

      (1)  JO C 48, 15.2.2011, p. 134.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 25 octombrie 2011 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 8 noiembrie 2011.

      (3)  JO L 59, 27.2.1998, p. 1.

      (4)  JO L 146, 30.4.2004, p. 1.

      (5)  JO L 152, 11.6.2008, p. 1.

      ANEXĂ
      Secțiunea 1 din anexa XIII se înlocuiește cu următorul text:

         „1.   ACȚIUNI ALE FEO

                     1.1.

                     Cu excepția etapei III B, un FEO care dorește să utilizeze regimul de flexibilitate, cu excepția motoarelor destinate propulsiei de automotoare și locomotive, cere permisiunea oricărei autorități competente pentru ca constructorii de motoare ai FEO să introducă pe piață motoare destinate utilizării exclusive de către FEO. Numărul de motoare care nu se conformează limitelor actuale de emisii, dar au omologare de tip pentru limitele de emisii ale celei mai recente etape precedente, nu depășesc pragurile stabilite la punctele 1.1.1 și 1.1.2.

                     1.1.1.

                     Numărul de motoare introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate nu depășește, în fiecare categorie de motoare, 20 % din cantitatea de echipamente echipate cu motoare din categoria respectivă, introduse anual pe piață de FEO (calculată ca media vânzărilor din ultimii cinci ani pe piața Uniunii). În cazul în care un FEO a introdus pe piața Uniunii echipamente pe o perioadă de mai puțin de cinci ani, media se calculează pe baza perioadei în care FEO a introdus echipamente pe piața Uniunii.

                     1.1.2.

                     Ca alternativă opțională la secțiunea 1.1.1 și cu excepția motoarelor destinate propulsiei automotoarelor și locomotivelor, FEO poate cere permisiunea ca constructorii săi de motoare să introducă pe piață un număr fix de motoare pentru uzul său exclusiv. Numărul motoarelor din fiecare categorie de motoare nu depășește următoarele praguri:

                                 Categorie motor P (kW)

                                 Număr de motoare

                                 19 ≤ P < 37

                                 200

                                 37 ≤ P < 75

                                 150

                                 75 ≤ P < 130

                                 100

                                 130 ≤ P ≤ 560

                                 50

                     1.2.

                     În timpul etapei III B, însă pe o perioadă care să nu depășească trei ani de la începutul etapei respective, cu excepția motoarelor destinate propulsării automotoarelor și locomotivelor, un FEO care dorește să utilizeze regimul de flexibilitate cere permisiunea oricărei autorități competente pentru ca constructorii de motoare ai FEO să introducă pe piață motoare destinate utilizării exclusive de către FEO. Cantitățile de motoare care nu se conformează valorilor limită de emisii actuale, dar au omologare de tip în conformitate cu limitele de emisii ale celei mai recente etape precedente, nu depășesc limitele stabilite la punctele 1.2.1 și 1.2.2.

                     1.2.1.

                     Numărul de motoare introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate nu depășește, în fiecare categorie de motoare, 37,5 % din cantitatea de echipamente cu motoare din categoria respectivă, introduse anual pe piață de FEO (calculată ca media vânzărilor din ultimii cinci ani pe piața Uniunii). În cazul în care un FEO a introdus pe piața Uniunii echipamente pe o perioadă de mai puțin de cinci ani, media se calculează pe baza perioadei în care FEO a introdus echipamente pe piața Uniunii.

                     1.2.2.

                     Ca alternativă opțională la secțiunea 1.2.1, FEO poate cere permisiunea ca constructorii săi de motoare să introducă pe piață un număr fix de motoare pentru uzul exclusiv al FEO. Numărul motoarelor din fiecare categorie de motoare nu depășește următoarele praguri:

                                 Categorie motor P (kW)

                                 Număr de motoare

                                 37 ≤ P < 56

                                 200

                                 56 ≤ P < 75

                                 175

                                 75 ≤ P < 130

                                 250

                                 130 ≤ P ≤ 560

                                 125

                     1.3.

                     În ceea ce privește motoarele destinate propulsiei locomotivelor, în timpul etapei III B, dar pe o perioadă care să nu depășească trei ani de la începerea etapei respective, un FEO poate cere permisiunea ca constructorii săi de motoare să introducă pe piață cel mult 16 motoare pentru uzul exclusiv al FEO. FEO poate, de asemenea, cere permisiunea ca constructorii săi de motoare să introducă pe piață un număr de maximum 10 motoare suplimentare cu puteri nominale mai mari de 1 800 kW, care ar urma să fie instalate pe locomotive concepute pentru a fi utilizate exclusiv în rețeaua Regatului Unit. Se consideră că locomotivele respectă această cerință doar dacă dețin, sau îndeplinesc condițiile pentru a li se emite, un certificat de siguranță pentru funcționarea în rețeaua Regatului Unit.
                     Această permisiune se acordă doar în cazul în care există motive tehnice care justifică imposibilitatea respectării valorilor limită ale etapei III B.

                     1.4.

                     FEO include în cererea către o autoritate competentă următoarele informații:

                                 (a)

                                 un model de etichetă care urmează să fie atașată fiecărui articol de echipament mobil fără destinație rutieră pe care se va instala un motor introdus pe piață în cadrul regimului de flexibilitate. Pe etichete se înscrie următorul text: «ECHIPAMENT NR. … (secvența de echipamente) DIN … (numărul total de echipamente din clasa respectivă de putere) CU MOTORUL NR. … CU OMOLOGAREA DE TIP (Dir. 97/68/CE) NR. …»;

                                 (b)

                                 un model de etichetă suplimentară, care urmează să fie aplicată pe motor, pe etichetă fiind înscris textul menționat la punctul 2.2.

                     1.5.

                     FEO furnizează autorității competente toate informațiile necesare în legătură cu implementarea regimului de flexibilitate pe care autoritatea competentă le-ar putea solicita pentru a lua o decizie.

                     1.6.

                     FEO pune la dispoziția oricărei autorități competente din statele membre toate informațiile pe care această autoritate le solicită pentru a confirma că, în cazul unor motoare despre care se afirmă că sunt introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate sau care sunt etichetate ca atare, respectiva afirmație sau etichetare este corectă.”


title: Directiva 2005/77/CE a Comisiei din 11 noiembrie 2005 de modificare a anexei V la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate

text:
Anunţ juridic important

|

32005L0077

Official Journal L 296 , 12/11/2005 P. 0017 - 0017 Official Journal L 321 , 21/11/2006 P. 0144 - 0144

		20051111Directiva 2005/77/CE a Comisieidin 11 noiembrie 2005de modificare a anexei V la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în ComunitateCOMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate [1], în special articolul 14 alineatul (2) litera (d),întrucât:(1) Directiva 2000/29/CE prevede anumite măsuri de protecție împotriva răspândirii unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale în interiorul Comunității. De asemenea, directiva prevede utilizarea unor pașapoarte fitosanitare care să ateste că plantele sau produsele vegetale îndeplinesc cerințele sistemului de control comunitar.(2) În prezent, pașaportul fitosanitar este obligatoriu pentru semințele certificate de Helianthus annuus L., Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. și Phaseolus L., atunci când sunt puse în circulație pe piața comunitară, însă nu la nivel local.(3) În scopul consolidării protecției fitosanitare a semințelor de Helianthus annuus L., Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. și Phaseolus L., este necesar să se extindă pentru toate semințele acestor specii obligația de a fi însoțite de un pașaport fitosanitar atunci când sunt puse în circulație pe piața comunitară, însă nu la nivel local.(4) Prin urmare, este necesară modificarea anexei V la Directiva 2000/29/CE în consecință.(5) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent fitosanitar,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1În anexa V partea A secțiunea I punctul 2.4 din Directiva 2000/29/CE, ultima liniuță se înlocuiește cu următorul text:- "— Semințe de Helianthus annuus L., de Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. și de Phaseolus L."Articolul 2(1) Statele membre adoptă și publică, până la 30 aprilie 2006, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Ele comunică de îndată Comisiei textul acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Statele membre aplică aceste acte de la 1 mai 2006.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării oficiale. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 11 noiembrie 2005.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 169, 10.7.2000, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/16/CE a Comisiei (JO L 57, 3.3.2005, p. 19).--------------------------------------------------