title: Directiva 2006/119/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2006 de modificare a Directivei 2001/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind sistemul de încălzire a autovehiculelor și a remorcilor acestora, în scopul adaptării la progresul tehnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0119

Jurnalul Oficial L 330 , 28/11/2006 p. 0012 - 0015 Jurnalul Oficial L 314 , 01/12/2007 p. 0358 - 0361

		Directiva 2006/119/CE a Comisieidin 27 noiembrie 2006de modificare a Directivei 2001/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind sistemul de încălzire a autovehiculelor și a remorcilor acestora, în scopul adaptării la progresul tehnic(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora [1], în special articolul 13 alineatul (2),întrucât:(1) Directiva 2001/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului [2] este una dintre directivele individuale din cadrul procedurii de omologare CE de tip care a fost stabilită prin Directiva 70/156/CE. Directiva 2001/56/CE stabilește cerințele pentru omologarea de tip a autovehiculelor echipate cu încălzitoare cu ardere și a încălzitoarelor cu ardere ca elemente constitutive.(2) Regulamentul nr. 122 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind omologarea vehiculelor din categoriile M, N și O cu privire la sistemele de încălzire a acestora a intrat în vigoare la 18 ianuarie 2006. Deoarece acest regulament este aplicabil Comunității, este necesar să se asigure echivalența între cerințele stabilite de Directiva 2001/56/CE și cele stabilite de Regulamentul nr. 122 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite. În consecință, cerințele specifice prevăzute în anexa 9 la Regulamentul nr. 122 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind sistemele de încălzire ale vehiculelor care transportă mărfuri periculoase se introduc în Directiva 2001/56/CE.(3) Prin urmare, este necesar să se modifice Directiva 2001/56/CE în consecință.(4) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic, înființat în conformitate cu articolul 13 din Directiva 70/156/CEE,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Modificarea Directivei 2001/56/CEDirectiva 2001/56/CE se modifică în conformitate cu textul prevăzut în anexa la prezenta directivă.Articolul 2Dispoziții tranzitorii(1) De la 1 octombrie 2007, pentru un tip de vehicul echipat cu un sistem de încălzire care utilizează drept combustibil GPL care respectă cerințele prevăzute de Directiva 2001/56/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, statele membre nu pot, din motive legate de sistemele de încălzire, să:(a) refuze acordarea omologării CE de tip sau a omologării naționale de tip;(b) interzică înmatricularea, vânzarea sau admiterea în circulație a unui vehicul de tipul respectiv.(2) De la 1 octombrie 2007, pentru un tip de încălzitor cu ardere ce utilizează drept combustibil GPL ca element constitutiv care respectă cerințele prevăzute de Directiva 2001/56/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, statele membre nu pot să:(a) refuze acordarea omologării CE de tip sau a omologării naționale de tip;(b) interzică înmatricularea, vânzarea sau admiterea în circulație a unui element constitutiv de tipul respectiv.(3) De la 1 aprilie 2008, statele membre refuză acordarea omologării CE de tip și pot refuza acordarea omologării naționale de tip unui tip de vehicul echipat cu un sistem de încălzire ce utilizează GPL drept combustibil sau unui tip de încălzitor cu ardere ce utilizează GPL drept combustibil, ca element constitutiv, care nu respectă cerințele prevăzute de Directiva 2001/56/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.Articolul 3Transpunere(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 septembrie 2007. Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele respectivelor dispoziții și un tabel de corespondență între dispozițiile naționale adoptate și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 4Intrare în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5DestinatariPrezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 noiembrie 2006.Pentru ComisieGünter VerheugenVicepreședinte[1] JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 161, 14.6.2006, p. 12).[2] JO L 292, 9.11.2001, p. 21. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/78/CE a Comisiei (JO L 231, 30.6.2004, p. 69).--------------------------------------------------ANEXĂDirectiva 2001/56/CE se modifică după cum urmează:1. La sfârșitul "listei anexelor" se adaugă următorul rând:"Anexa IX Dispoziții suplimentare care se aplică anumitor vehicule, astfel cum sunt definite prin Directiva 94/55/CE"2. Anexa VIII se modifică după cum urmează:(a) Titlul secțiunii 1 se înlocuiește cu următorul text:"1. SISTEME DE ÎNCĂLZIRE CU GPL PENTRU UTILIZARE RUTIERĂ LA AUTOVEHICULE"(b) Punctul 1.1.6.2 se înlocuiește cu următorul text:"1.1.6.2. nu se poate produce nicio evacuare necontrolată ca urmare a unei deconectări accidentale. Se asigură mijloace pentru oprirea fluxului de GPL prin instalarea unui dispozitiv direct în avalul sau în interiorul unui regulator montat pe cilindru sau pe rezervor; în cazul în care regulatorul este montat la distanță de cilindru sau rezervor, se instalează un dispozitiv direct în amonte de furtunul sau țeava care pornește din cilindru sau rezervor și se instalează un dispozitiv suplimentar în interiorul regulatorului sau în aval de acesta."(c) Titlul secțiunii 2 se înlocuiește cu următorul text:"2. SISTEME DE ÎNCĂLZIRE CU GPL PENTRU UTILIZARE STAȚIONARĂ NUMAI LA AUTOVEHICULE ȘI REMORCILE ACESTORA"3. Se adaugă următoarea anexă IX:""ANEXA IXDISPOZIȚII SUPLIMENTARE CARE SE APLICĂ ANUMITOR VEHICULE, ASTFEL CUM SUNT DEFINITE PRIN DIRECTIVA 94/55/CE [*]1. DOMENIUL DE APLICAREPrezenta anexă se aplică vehiculelor pentru care Directiva 94/55/CE conține cerințe specifice privind încălzitoarele cu ardere și instalarea lor.2. DEFINIȚIIÎn sensul prezentei anexe, se aplică definițiile denumirilor de vehicule EX/II, EX/III, AT, FL și OX prevăzute la capitolul 9.1 din anexa B la Directiva 94/55/CE.3. DISPOZIȚII TEHNICE3.1. Generalități (vehicule EX/II, EX/III, AT, FL și OX)3.1.1. Încălzitoarele cu ardere și conductele lor de evacuare sunt proiectate, plasate, protejate sau acoperite astfel încât să se prevină orice risc inacceptabil de încălzire sau de aprindere a încărcăturii. Se consideră că această cerință este îndeplinită în cazul în care rezervorul de carburant și sistemul de evacuare al aparatului respectă dispozițiile prevăzute la punctele 3.1.1.1 și 3.1.1.2. Respectarea acestor dispoziții se verifică pe vehiculul completat.3.1.1.1. Orice rezervor de carburant pentru alimentarea dispozitivului respectă următoarele cerințe:(a) în eventualitatea unei scurgeri, carburantul se scurge pe sol fără să vină în contact cu părțile calde ale vehiculului sau ale încărcăturii;(b) rezervoarele de carburant care conțin benzină se echipează cu un dispozitiv de captare a flăcărilor eficient plasat la nivelul orificiului de umplere sau cu un dispozitiv care permite menținerea închiderii etanșe a orificiului de umplere.3.1.1.2. Sistemul de evacuare, precum și țevile de eșapament sunt poziționate sau protejate astfel încât să se evite orice risc de încălzire sau aprindere a încărcăturii. Părțile sistemului de evacuare situate direct sub rezervorul de carburant (motorină) sunt separate de acesta printr-un spațiu de cel puțin 100 mm sau sunt protejate printr-un ecran termic.3.1.2. Încălzitorul cu ardere se pune în funcțiune manual. Dispozitivele de programare sunt interzise.3.2. Vehicule EX/II și EX/IIIÎncălzitoarele cu ardere care utilizează combustibili gazoși nu sunt autorizate.3.3. Vehicule FL3.3.1. Încălzitoarele cu ardere se scot din funcțiune prin cel puțin următoarele metode:(a) intervenția voluntară din cabina conducătorului auto;(b) oprirea motorului vehiculului; în acest caz, dispozitivul de încălzire poate fi repornit manual de către conducătorul auto;(c) pornirea unei pompe de alimentare montate pe autovehicul pentru mărfurile periculoase transportate.3.3.2. Încălzitoarele cu ardere pot continua să funcționeze după ce au fost scoase din funcțiune. În cazul în care acestea au fost scoase din funcțiune prin metodele prevăzute la literele (b) și (c) de la punctul 3.3.1, alimentarea cu aer de ardere se întrerupe prin măsuri adecvate după maximum 40 secunde. Se utilizează numai încălzitoare pentru care s-au furnizat dovezi că schimbătorul de căldură rezistă la ciclul de post-funcționare redus de 40 secunde în timpul duratei de utilizare normale.""[*] JO L 319, 21.12.1994, p. 7.--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 18 iulie 1989 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la adâncimea profilului pneurilor anumitor categorii de autovehicule și ale remorcilor acestora

text:
               13/Volumul 09

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               181

         31989L0459

               L 226/4

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 18 iulie 1989
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la adâncimea profilului pneurilor anumitor categorii de autovehicule și ale remorcilor acestora
   (89/459/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 75 al acestuia,
   având în vedere propunerea din partea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Consiliul și reprezentanții guvernelor statelor membre, întruniți în cadrul Consiliului la 19 decembrie 1984, au adoptat o rezoluție privind siguranța rutieră (4), invitând Comisia ca în acest context să înainteze soluții Consiliului referitoare la această chestiune;
   întrucât regulile privind adâncimea minimă a profilului pneurilor, deși este o problemă specială, se numără printre obiectivele și lucrările programate pentru anul 1986, care a fost Anul siguranței rutiere în Comunitate;
   întrucât Parlamentul European a aprobat la 18 februarie 1986 o rezoluție privind programul Comisiei pentru Anul siguranței rutiere 1986 (5) care a inclus adâncimea profilului benzii de rulare a pneurilor ca una dintre dispozițiile Comisiei ce urma să fie adoptată cât mai curând posibil;
   întrucât dispozițiile de acest fel trebuie să asigure un grad mai ridicat de siguranță;
   întrucât cerințele naționale care reglementează adâncimea minimă a profilului variază de la un stat membru la altul și întrucât aceste diferențe generează probleme privind respectarea legislației rutiere de către automobiliștii care își utilizează autovehiculele pe teritoriul diferitelor state membre;
   întrucât armonizarea acestor cerințe va facilita deplasarea liberă a vehiculelor și călătoriile individuale între statele membre și va sprijini înlăturarea barierelor care stau în calea comerțului și a denaturării concurenței,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru ca, pe parcursul duratei de utilizare pe căile rutiere, pneurile pentru categoriile M1, N1, 01 și 02 de vehicule, așa cum sunt definite în anexa I la Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (6), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/403/CEE (7), să aibă o adâncime a profilului canalelor principale ale suprafeței de rulare de cel puțin 1,6 mm.
   „Canalele principale” înseamnă canalele largi din partea centrală a suprafeței de rulare, care acoperă aproximativ trei sferturi din lățimea suprafeței de rulare.
   Articolul 2
   După consultarea Comisiei, statele membre pot exclude din sfera prezentei directive sau pot supune unor dispoziții speciale vehiculele care sunt declarate de interes istoric și care au fost echipate inițial cu anvelope, indiferent dacă acestea sunt pneumatice sau de alt tip, care, atunci când erau noi, aveau o adâncime a profilului suprafeței de rulare mai mică de 1,6 mm, cu condiția ca ele să fie echipate cu aceste anvelope, să fie utilizate în împrejurări excepționale și să nu fie utilizate niciodată sau aproape niciodată pe drumurile publice.
   Articolul 3
   După consultarea Comisiei, statele membre adoptă și publică, până la 1 iunie 1991, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 1992. Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor pe care le adoptă în vederea aplicării prezentei directive.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iulie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. DUMAS

      (1)  JO C 279, 17.10.1987, p. 5.

      (2)  JO C 47, 27.2.1989, p. 185.

      (3)  JO C 80, 28.3.1988, p. 22.

      (4)  JO C 341, 24.12.1984, p. 1.

      (5)  JO C 68, 24.3.1986, p. 35.

      (6)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (7)  JO L 220, 8.8.1987, p. 44.


title: Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic  (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               18.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 153/1

         DIRECTIVA 2010/30/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 19 mai 2010
   privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic
   (reformare)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 194 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 92/75/CEE a Consiliului din 22 septembrie 1992 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse la aparatele de uz casnic (3) a fost modificată în mod substanțial (4). Din motive de claritate și deoarece sunt necesare noi modificări, este necesar să se procedeze la reformarea acesteia.

               (2)

               Domeniul de aplicare al Directivei 92/75/CEE se limitează la aparatele de uz casnic. Comunicarea Comisiei din 16 iulie 2008 privind Planul de acțiune privind consumul și producția durabile și politica industrială durabilă a demonstrat că extinderea domeniului de aplicare al Directivei 92/75/CEE la produsele cu impact energetic care au un impact direct sau indirect semnificativ asupra consumului de energie în timpul utilizării ar putea consolida eventualele sinergii dintre măsurile legislative existente, și în special cu privire la Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic (5). Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere aplicării Directivei 2009/125/CE. Împreună cu respectiva directivă și cu alte instrumente ale Uniunii, prezenta directivă constituie o parte dintr-un cadru juridic mai larg și, în contextul unei abordări globale, generează economii suplimentare de energie, precum și efecte benefice asupra mediului.

               (3)

               Concluziile Președinției pentru Consiliul European din 8 și 9 martie 2007 au subliniat necesitatea creșterii eficienței energetice în Uniune pentru a atinge obiectivul de economisire cu 20 % a consumului de energie al Uniunii până în 2020, au stabilit obiective pentru dezvoltarea la nivelul UE a energiilor din surse regenerabile și pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră și au invitat la punerea în aplicare rapidă a domeniilor-cheie identificate de Comunicarea Comisiei din 19 octombrie 2006 intitulată „Planul de acțiune pentru eficiență energetică: realizarea potențialului”. Planul de acțiune a subliniat posibilitățile uriașe de economisire a energiei în sectorul produselor.

               (4)

               Îmbunătățirea eficienței produselor cu impact energetic prin intermediul unor alegeri informate ale consumatorului este în beneficiul economiei UE în ansamblu.

               (5)

               Furnizarea de informații exacte, relevante și comparabile privind consumul specific de energie al produselor cu impact energetic ar trebui să influențeze opțiunea utilizatorilor finali în favoarea produselor care consumă, direct sau indirect, mai puțină energie și alte resurse esențiale în timpul utilizării, stimulând astfel producătorii să ia măsuri de reducere a consumului de energie și de alte resurse esențiale de către produsele pe care le fabrică. Aceasta ar trebui să încurajeze totodată, în mod indirect, utilizarea eficientă a produselor respective, în scopul contribuirii la obiectivul de 20 % al UE în materie de eficiență energetică. În lipsa acestor informații, numai acțiunea forțelor pieței nu va reuși să promoveze utilizarea rațională a energiei și a altor resurse esențiale pentru aceste produse.

               (6)

               Ar trebui să se reamintească faptul că există legislație a Uniunii și națională care acordă anumite drepturi consumatorilor cu privire la produsele achiziționate, inclusiv dreptul la despăgubire sau la schimbarea produsului.

               (7)

               Comisia ar trebui să furnizeze o listă prioritară de produse cu impact energetic care ar putea fi vizate de un act delegat în temeiul prezentei directive. O astfel de listă ar putea fi inclusă în planul de lucru menționat în Directiva 2009/125/CE.

               (8)

               Informația joacă un rol cheie în acțiunea forțelor pieței și, de aceea, este necesar să se introducă o etichetă uniformă pentru toate produsele de același tip, pentru a pune la dispoziția cumpărătorilor potențiali informații standardizate suplimentare privind costurile acestor produse din punctul de vedere al energiei consumate și al consumului de alte resurse esențiale și pentru a lua măsuri care să asigure accesul la aceste informații și utilizatorilor finali potențiali care nu văd produsul expus, neavând astfel posibilitatea de a vedea eticheta. Pentru a fi eficientă și pentru a-și atinge scopul, eticheta ar trebui să fie ușor de recunoscut de către utilizatorii finali, simplă și concisă. În acest scop, formatul actual al etichetei ar trebui păstrat ca bază pentru a informa utilizatorii finali în legătură cu eficiența energetică a produselor. Consumul de energie și alte informații relevante cu privire la produse ar trebui să fie măsurate în conformitate cu standarde și metode armonizate.

               (9)

               Astfel cum se precizează în evaluarea de impact efectuată de Comisie, care însoțește propunerea acesteia privind prezenta directivă, sistemul de etichetare energetică a servit drept model în diferite țări din lume.

               (10)

               Statele membre ar trebui să monitorizeze periodic respectarea dispozițiilor prezentei directive și să includă informațiile relevante în raportul pe care trebuie să-l prezinte o dată la patru ani Comisiei în temeiul prezentei directive, acordând o atenție deosebită responsabilităților furnizorilor și distribuitorilor.

               (11)

               Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (6) conține dispoziții generale privind supravegherea pieței referitoare la comercializarea produselor. În scopul îndeplinirii scopurilor sale, prezenta directivă prevede dispoziții mai detaliate în acest sens. Aceste dispoziții sunt în concordanță cu Regulamentul (CE) nr. 765/2008.

               (12)

               Un sistem în întregime voluntar ar însemna ca numai unele produse să fie etichetate sau furnizate împreună cu informații standard despre produs, cu riscul ca acest fapt să genereze confuzii sau chiar să furnizeze informații eronate în rândul unor utilizatori finali. Sistemul actual ar trebui, prin urmare, să asigure indicarea consumului de energie și de alte resurse esențiale prin etichetare și fișe standard ale produselor pentru toate produsele vizate.

               (13)

               Produsele cu impact energetic au, în timpul utilizării, un efect direct sau indirect asupra consumului de energie într-o mare varietate de forme, dintre care energia electrică și gazul sunt cele mai importante. Prin urmare, prezenta directivă ar trebui să vizeze produsele cu impact energetic care au un impact direct sau indirect asupra consumului de orice formă de energie în timpul utilizării.

               (14)

               Produsele cu impact energetic care au un impact direct sau indirect semnificativ asupra consumului de energie sau, după caz, de resurse esențiale în timpul utilizării și care oferă suficiente posibilități de creștere a eficienței ar trebui să facă obiectul unui act delegat, în cazul în care furnizarea de informații prin intermediul etichetării i-ar putea stimula pe utilizatorii finali să achiziționeze produse mai eficiente.

               (15)

               În scopul atingerii obiectivelor Uniunii privind schimbările climatice și securitatea energetică și dat fiind faptul că se preconizează că energia totală consumată de produse va continua să crească pe termen lung, actele delegate în temeiul prezentei directive ar putea, acolo unde este relevant, să evidențieze de asemenea pe etichetă consumul total de energie ridicat al produsului.

               (16)

               În anumite state membre se aplică politici de achiziții publice care impun autorităților contractante să achiziționeze produse eficiente din punct de vedere energetic. De asemenea, anumite state membre au pus în aplicare măsuri de stimulare pentru produsele eficiente din punct de vedere energetic. Criteriile care trebuie îndeplinite de produse pentru a fi eligibile în cadrul unei proceduri de achiziții publice sau pentru a beneficia de măsuri de stimulare pot să varieze considerabil de la un stat membru la altul. Referirea la clase sau niveluri de performanță pentru anumite produse, conform actelor delegate în temeiul prezentei directive, poate reduce fragmentarea achizițiilor publice și a măsurilor de stimulare și poate favoriza achiziționarea de produse eficiente din punct de vedere energetic.

               (17)

               Măsurile de stimulare pe care statele membre ar putea să le prevadă pentru promovarea unor produse eficiente din punct de vedere energetic ar putea constitui ajutoare de stat. Prezenta directivă nu aduce atingere rezultatelor niciunei proceduri viitoare în materie de ajutoare de stat care ar putea fi întreprinsă în conformitate cu articolele 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) în legătură cu asemenea măsuri de stimulare și nu ar trebui să vizeze chestiunile legate de taxe și impozite. Statele membre sunt libere să hotărască natura unor astfel de măsuri de stimulare.

               (18)

               Promovarea produselor eficiente din punct de vedere energetic prin intermediul etichetării, al achizițiilor publice și al măsurilor de stimulare nu ar trebui să aibă loc în detrimentul performanței de mediu globale a acestor produse și al funcționării acestora.

               (19)

               Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din TFUE în ceea ce privește etichetarea și informațiile standard despre produs referitoare la consumul de energie și de alte resurse esențiale al produselor cu impact energetic în timpul utilizării. Este deosebit de important ca pe parcursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți.

               (20)

               Comisia ar trebui să transmită periodic Parlamentului European și Consiliului o sinteză, care să vizeze UE și fiecare stat membru separat, a rapoartelor transmise în temeiul prezentei directive de statele membre privind măsurile de asigurare a respectării legii și nivelul de conformitate.

               (21)

               Comisia ar trebui să răspundă de adaptarea clasificării etichetelor în scopul asigurării previzibilității pentru industrie și a înțelegerii pentru consumatori.

               (22)

               Într-o măsură diferită în funcție de produsul vizat, dezvoltarea tehnologică și potențialul de economisire semnificativă suplimentară de energie ar putea genera necesitatea unei diferențieri suplimentare a produselor și justifica o revizuire a clasificării. Această revizuire ar trebui să includă în special posibilitatea actualizării bazei de clasificare. Revizuirea ar trebui desfășurată cât mai rapid cu putință în cazul produselor care, datorită caracteristicilor extrem de inovatoare, pot avea o contribuție semnificativă la eficiența energetică.

               (23)

               Atunci când Comisia va examina, în 2012, progresele și va raporta în legătură cu punerea în aplicare a Planului de acțiune privind consumul și producția durabile și politica industrială durabilă, aceasta va examina în special necesitatea unor acțiuni suplimentare pentru îmbunătățirea performanței energetice și de mediu a produselor, inclusiv, între altele, posibilitatea de a oferi consumatorilor informații privind amprenta de carbon a produselor sau impactul asupra mediului al produselor pe durata ciclului lor de viață.

               (24)

               Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern ar trebui să se limiteze la dispozițiile care reprezintă o modificare de fond în raport cu Directiva 92/75/CEE. Obligația de a transpune dispozițiile nemodificate rezultă din Directiva 92/75/CEE.

               (25)

               Atunci când statele membre pun în aplicare dispozițiile prezentei directive, acestea ar trebui să depună eforturi de a nu adopta măsuri care ar putea impune obligații birocratice și complexe inutile participanților pe piață vizați, în special întreprinderilor mici și mijlocii.

               (26)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a Directivei 92/75/CEE.

               (27)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare (7), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele care să ilustreze, în măsura posibilului, corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Domeniu de aplicare
   (1)   Prezenta directivă stabilește cadrul pentru armonizarea măsurilor naționale privind informațiile destinate utilizatorilor finali, în special prin etichetare și informații standard despre produs, privind consumul de energie și, atunci când e relevant, de alte resurse esențiale în timpul utilizării, precum și informații suplimentare privind produsele cu impact energetic, dând astfel posibilitatea utilizatorilor finali de a opta pentru produse mai eficiente.
   (2)   Prezenta directivă se aplică produselor cu impact energetic care au un impact direct sau indirect semnificativ asupra consumului de energie și, atunci când e relevant, de alte resurse esențiale în timpul utilizării.
   (3)   Prezenta directivă nu se aplică:

               (a)

               produselor second-hand;

               (b)

               mijloacelor de transport de persoane sau mărfuri;

               (c)

               plăcuței indicatoare a caracteristicilor tehnice sau echivalentului său atașat pe produse din rațiuni de siguranță.

         Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               (a)

               „produs cu impact energetic” sau „produs” înseamnă orice bun care are un impact asupra consumului de energie în timpul utilizării, care este introdus pe piață și/sau pus în funcțiune pe teritoriul Uniunii, inclusiv piese destinate spre a fi integrate în produsele cu impact energetic care fac obiectul prezentei directive, care sunt introduse pe piață și/sau puse în funcțiune ca piese individuale pentru consumatorii finali și a căror performanță de mediu poate fi evaluată în mod independent;

               (b)

               „fișă” înseamnă un tabel standard cu informații referitoare la un produs;

               (c)

               „alte resurse esențiale” înseamnă apă, substanțe chimice sau orice altă substanță pe care o consumă produsul în cursul utilizării sale normale;

               (d)

               „informații suplimentare” înseamnă alte informații referitoare la performanța și caracteristicile unui produs, care se referă la utilizarea energiei sau a altor resurse esențiale de către produsul respectiv sau care ajută la evaluarea acestei utilizări pe baza unor date măsurabile;

               (e)

               „impact direct” înseamnă impactul produselor care sunt efectiv consumatoare de energie în timpul utilizării;

               (f)

               „impact indirect” înseamnă impactul produselor care nu sunt consumatoare de energie, dar care contribuie la conservarea de energie în timpul utilizării;

               (g)

               „distribuitor” înseamnă un vânzător cu amănuntul sau o altă persoană care vinde, închiriază, oferă spre cumpărare în rate sau expune produse utilizatorilor finali;

               (h)

               „furnizor” înseamnă producătorul sau reprezentantul său autorizat în Uniune sau importatorul care introduce sau pune în funcțiune produsul pe piața Uniunii. În absența acestora, este considerată furnizor orice persoană fizică sau juridică care introduce pe piață sau pune în funcțiune produse vizate de prezenta directivă;

               (i)

               „introducere pe piață” înseamnă punerea la dispoziție a propusului pentru prima dată pe piața Uniunii în vederea distribuției sau utilizării sale în cadrul Uniunii, fie contra cost, fie gratuit, și indiferent de modul de vânzare;

               (j)

               „punere în funcțiune” înseamnă prima utilizare a produsului în scopul prevăzut în Uniune;

               (k)

               „utilizare neautorizată a etichetei” înseamnă utilizarea etichetei, alta decât de către autoritățile statului membru sau instituțiile UE, într-un mod care nu este prevăzut de prezenta directivă sau de un act delegat.

         Articolul 3
   Responsabilitățile statelor membre
   (1)   Statele membre se asigură că:

               (a)

               toți furnizorii și distribuitorii stabiliți pe teritoriul lor își îndeplinesc obligațiile stabilite la articolele 5 și 6;

               (b)

               în ceea ce privește produsele vizate de prezenta directivă, se interzice afișarea altor etichete, marcaje, simboluri sau inscripții care nu respectă cerințele prezentei directive și ale actelor delegate relevante, dacă există probabilitatea inducerii în eroare a utilizatorilor finali sau a creării de confuzii în rândul acestora în ceea ce privește consumul de energie sau, atunci când este relevant, de alte resurse esențiale în timpul utilizării;

               (c)

               introducerea sistemului de etichete și fișe referitoare la consumul sau la conservarea de energie este însoțită de campanii de informare educaționale și promoționale menite să promoveze eficiența energetică și utilizarea mai responsabilă a energiei de către utilizatorii finali;

               (d)

               sunt luate măsuri corespunzătoare pentru a încuraja autoritățile naționale sau regionale competente responsabile de punerea în aplicare a prezentei directive să coopereze, să-și furnizeze reciproc și să furnizeze Comisiei informații în vederea sprijinirii aplicării prezentei directive. Cooperarea administrativă și schimbul de informații trebuie să beneficieze pe cât posibil de mijloacele electronice de comunicare, să fie eficiente din punctul de vedere al costurilor și pot fi sprijinite de programe relevante ale UE. O astfel de cooperare garantează securitatea și confidențialitatea prelucrării și protejării informațiilor sensibile furnizate în timpul procedurii respective, după caz. Comisia ia măsurile necesare pentru a încuraja și contribui la cooperarea dintre statele membre menționată la prezenta literă.

         (2)   În cazul în care un stat membru constată că un produs nu respectă toate cerințele pertinente prevăzute de prezenta directivă și de actele delegate referitoare la etichetă și la fișă, furnizorul este obligat să asigure conformitatea produsului cu cerințele respective în condițiile de eficiență și proporționalitate stabilite de statul membru în cauză.
   În cazul în care există suficiente dovezi că produsul ar fi neconform, statul membru în cauză ia măsurile preventive care se impun și măsurile destinate asigurării conformității potrivit unui calendar precis, ținând seama de prejudiciul cauzat.
   În cazul în care neconformitatea persistă, statul membru în cauză ia o decizie de restricționare sau de interzicere a introducerii pe piață și/sau a punerii în funcțiune a produsului în cauză sau de garantare a retragerii de pe piață a acestuia. În cazul retragerii de pe piață a produsului sau al interzicerii introducerii pe piață a acestuia, Comisia și celelalte state membre sunt informate imediat.
   (3)   La fiecare patru ani, statele membre prezintă Comisiei un raport în care includ informații referitoare la activitățile lor de asigurare a aplicării legii și la nivelul de conformare de pe teritoriul lor.
   Comisia poate preciza informațiile care să se regăsească în conținutul comun al acestor rapoarte, prin stabilirea unor orientări.
   (4)   Comisia furnizează periodic o sinteză a acestor rapoarte Parlamentului European și Consiliului spre informare.
   Articolul 4
   Cerințe de informare
   Statele membre se asigură că:

               (a)

               informațiile privind consumul de energie electrică, de alte forme de energie și, atunci când este relevant, de alte resurse esențiale în timpul utilizării, precum și informațiile suplimentare sunt aduse la cunoștința utilizatorilor finali, în conformitate cu actele delegate în temeiul prezentei directive, prin intermediul unei fișe și al unei etichete referitoare la produsele oferite utilizatorilor finali spre vânzare, închiriere, cumpărare în rate sau expuse direct sau indirect prin intermediul vânzării la distanță, inclusiv pe internet;

               (b)

               în ceea ce privește produsele integrate sau instalate, informațiile menționate la litera (a) se furnizează doar în cazul în care acest lucru este prevăzut de actul delegat aplicabil;

               (c)

               orice publicitate pentru un anumit model de produse cu impact energetic vizate de un act delegat în temeiul prezentei directive include o referire la clasa de eficiență energetică a produsului, atunci când sunt făcute publice informații legate de impactul energetic sau de preț;

               (d)

               orice material tehnic promoțional privind produse cu impact energetic care descrie parametrii tehnici specifici ai unui produs, și anume manualele tehnice și broșurile producătorului, fie imprimate, fie online, este oferit utilizatorilor finali împreună cu informațiile necesare privind consumul de energie sau include o referire la clasa de eficiență energetică a produsului.

         Articolul 5
   Responsabilitățile furnizorilor
   Statele membre se asigură că:

               (a)

               furnizorii care introduc pe piață sau pun în funcțiune produsele care fac obiectul unui act delegat furnizează o etichetă și o fișă în conformitate cu prezenta directivă și cu actul delegat;

               (b)

               furnizorii prezintă o documentație tehnică care să fie suficientă pentru a permite evaluarea exactității informațiilor prevăzute pe etichetă și fișă. Documentația tehnică respectivă include:

                           (i)

                           descrierea generală a produsului;

                           (ii)

                           rezultatele calculelor de proiectare efectuate, dacă sunt relevante;

                           (iii)

                           rapoartele testărilor, dacă sunt disponibile, inclusiv cele efectuate de organismele notificate competente, definite în temeiul altor acte legislative ale Uniunii;

                           (iv)

                           dacă valorile sunt utilizate pentru modele similare, trimiterile care permit identificarea acestor modele.

                     În acest scop, furnizorii pot folosi documentația deja stabilită în conformitate cu cerințele legislației în domeniu a Uniunii;

               (c)

               furnizorii pun la dispoziție documentația tehnică, în vederea inspecțiilor, timp de cinci ani de la fabricarea ultimului produs vizat.
               Furnizorii pun documentația tehnică în format electronic la dispoziția autorităților de supraveghere a pieței din statele membre și Comisiei, la solicitarea acestora, în termen de 10 zile lucrătoare de la primirea unei solicitări din partea autorității competente a unui stat membru sau a Comisiei;

               (d)

               în ceea ce privește etichetarea și informațiile despre produs, furnizorii pun etichetele la dispoziția distribuitorilor în mod gratuit.
               Fără a aduce atingere opțiunii distribuitorilor privind sistemul de livrare a etichetelor, furnizorii livrează prompt etichetele, la solicitarea distribuitorilor;

               (e)

               pe lângă etichete, furnizorii oferă o fișă a produsului;

               (f)

               furnizorii includ o fișă a produsului în toate broșurile produselor. Dacă furnizorul nu oferă broșuri despre produs, acesta furnizează fișele împreună cu un alt document furnizat împreună cu produsul;

               (g)

               furnizorii sunt răspunzători pentru exactitatea etichetelor și a fișelor pe care le furnizează;

               (h)

               se consideră că furnizorii și-au dat consimțământul pentru publicarea informațiilor de pe etichetă sau din fișă.

         Articolul 6
   Responsabilitățile distribuitorilor
   Statele membre se asigură că:

               (a)

               distribuitorii afișează etichetele într-un mod adecvat, într-un mod vizibil și lizibil, și includ fișa în broșura despre produs sau în alte documente care însoțesc produsul în momentul vânzării acestuia utilizatorilor finali;

               (b)

               de fiecare dată când se expune un produs la care se referă un act delegat, distribuitorii atașează o etichetă corespunzătoare, în poziția vizibilă specificată în actul delegat aplicabil și în versiunea lingvistică corespunzătoare.

         Articolul 7
   Vânzarea la distanță și alte forme de vânzare
   Dacă produsele sunt oferite spre vânzare, închiriere sau cumpărare în rate prin comandă poștală, prin catalog, prin internet, prin telemarketing sau prin orice alt mijloc care presupune faptul că eventualul utilizator final nu are posibilitatea de a vedea produsul expus, actele delegate trebuie să prevadă faptul că acestor utilizatori finali potențiali li se comunică informațiile specificate pe eticheta produsului și în fișă înainte de cumpărarea produsului. După caz, actele delegate specifică modul în care eticheta sau fișa sau informațiile specificate pe etichetă sau pe fișă sunt expuse sau furnizate utilizatorului final potențial.
   Articolul 8
   Libera circulație
   (1)   Statele membre nu pot să interzică, să limiteze sau să împiedice introducerea pe piață sau punerea în funcțiune, pe teritoriile lor, a produselor care intră sub incidența și sunt conforme cu prezenta directivă și cu actul delegat aplicabil.
   (2)   Până la proba contrarie, statele membre consideră că etichetele și fișele sunt conforme cu dispozițiile prezentei directive și cu cele ale actelor delegate. Statele membre solicită furnizorilor să ofere dovezi în înțelesul articolului 5 cu privire la exactitatea informațiilor furnizate pe etichete sau în fișe, dacă există suspiciuni că aceste informații ar fi incorecte.
   Articolul 9
   Achiziții publice și măsuri de stimulare
   (1)   În cazul în care un produs este vizat de un act delegat, autoritățile contractante care încheie contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri sau de servicii, în conformitate cu Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (8), care nu sunt excluse în temeiul articolelor 12-18 din directiva respectivă, depun eforturi să achiziționeze numai acele produse care îndeplinesc criteriile de a avea nivelurile de performanță cele mai ridicate și de a aparține clasei cele mai ridicate de eficiență energetică. Statele membre pot, de asemenea, cere autorităților contractante să achiziționeze numai acele produse care îndeplinesc aceste criterii. Statele membre pot condiționa aplicarea acestor criterii în funcție de eficiența în materie de costuri, de fezabilitatea economică și de adecvarea tehnică, precum și de existența unei concurențe suficiente.
   (2)   Alineatul (1) se aplică contractelor a căror valoare este mai mare sau egală cu pragurile stabilite la articolul 7 din Directiva 2004/18/CE.
   (3)   În cazul în care statele membre prevăd orice măsuri de stimulare pentru un produs vizat de un act delegat, acestea vizează nivelurile de performanță cele mai ridicate, inclusiv clasa cea mai ridicată de eficiență energetică stabilită în actul delegat aplicabil. Măsurile de impozitare și alte măsuri cu caracter fiscal nu constituie măsuri de stimulare în sensul prezentei directive.
   (4)   În cazul în care statele membre prevăd măsuri de stimulare pentru produse, atât pentru utilizatorii finali care utilizează produse cu grad ridicat de eficiență, cât și pentru industriile care promovează și produc astfel de produse, acestea exprimă nivelurile de performanță sub formă de clase de performanță, astfel cum sunt definite în actul delegat aplicabil, cu excepția cazului în care acestea impun niveluri de performanță mai ridicate decât pragul corespunzător clasei de eficiență energetică celei mai ridicate din actul delegat. Statele membre pot să impună niveluri de performanță mai ridicate decât pragul corespunzător clasei de eficiență energetică celei mai ridicate din actul delegat.
   Articolul 10
   Acte delegate
   (1)   Comisia stabilește detaliile etichetei și fișei prin intermediul actelor delegate, în conformitate cu articolele 11, 12 și 13, cu privire la fiecare tip de produs în conformitate cu prezentul articol.
   În cazul în care un produs îndeplinește criteriile enumerate la alineatul (2), acesta face obiectul unui act delegat în conformitate cu alineatul (4).
   Dispozițiile actelor delegate referitoare la informații care figurează pe etichetă și în fișă privind consumul de energie și de alte resurse esențiale în timpul utilizării le permit utilizatorilor finali să ia decizii informate de achiziționare mai bune, iar autorităților de supraveghere a pieței le permit să verifice dacă produsele sunt conforme cu informațiile furnizate.
   În cazul în care un act delegat prevede dispoziții atât cu privire la eficiența energetică, cât și la consumul de resurse esențiale al unui produs, formatul și conținutul etichetei trebuie să evidențieze eficiența energetică a produsului respectiv.
   (2)   Criteriile menționate la alineatul (1) sunt următoarele:

               (a)

               în conformitate cu cele mai recente cifre disponibile și ținând seama de cantitățile introduse pe piața Uniunii, produsele trebuie să dețină un potențial semnificativ de economisire de energie și, după caz, de alte resurse esențiale;

               (b)

               în ceea ce privește produsele disponibile pe piață care prezintă funcționalități echivalente, acestea trebuie să aibă niveluri de performanță relevante foarte diferite;

               (c)

               Comisia ține seama de legislația Uniunii relevantă și de măsurile de autoreglementare pertinente, cum ar fi acordurile voluntare, care vizează să atingă obiectivele politice mai rapid sau cu costuri mai mici decât cerințele obligatorii.

         (3)   La elaborarea unui proiect de act delegat, Comisia:

               (a)

               ține seama de parametrii de mediu stabiliți în anexa I partea 1 din Directiva 2009/125/CE care sunt considerați ca fiind semnificativi în cadrul măsurii relevante de punere în aplicare adoptată în temeiul Directivei 2009/125/CE și care sunt relevanți pentru utilizatorul final în timpul utilizării;

               (b)

               evaluează impactul actului asupra mediului, a utilizatorilor finali și a producătorilor, inclusiv asupra întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri), în ceea ce privește concurența, inclusiv pe piețe din afara Uniunii, asupra inovării, a accesului la piață și a costurilor și beneficiilor;

               (c)

               desfășoară consultări relevante cu părțile interesate;

               (d)

               stabilește data (datele) de punere în aplicare, orice măsuri sau perioade eșalonate sau tranzitorii, ținând seama în special de posibilele efecte asupra IMM-urilor sau asupra unor grupuri de produse specifice fabricate în principal de către IMM-uri.

         (4)   Actele delegate menționează în special următoarele:

               (a)

               definiția exactă a tipului de produse care urmează să fie incluse;

               (b)

               standardele și metodele de măsurare care urmează să fie utilizate pentru obținerea informațiilor menționate la articolul 1 alineatul (1);

               (c)

               informațiile din documentația tehnică necesară în temeiul articolului 5;

               (d)

               formatul și conținutul etichetei menționate la articolul 4, care, pe cât posibil, prezintă caracteristici uniforme din punctul de vedere al formatului pentru toate grupurile de produse și sunt în orice caz clar vizibile și lizibile. Formatul etichetei păstrează ca bază clasificarea care utilizează literele de la A la G; diviziunile clasificării corespund unor economii semnificative de energie și de costuri din punctul de vedere al utilizatorului final.
               Dacă acest lucru este necesar din perspectiva progresului tehnologic, se pot adăuga clasificării trei clase suplimentare. Aceste clase suplimentare vor fi A+, A++ și A+++ pentru clasa cea mai eficientă. În principiu, numărul total de clase va fi limitat la șapte, cu excepția cazului în care mai există produse care se încadrează în mai multe clase.
               Gama de culori se compune din cel mult șapte culori diferite, de la verde închis la roșu. Doar codul de culori pentru clasa cea mai ridicată este întotdeauna verde închis. Dacă sunt mai mult de șapte clase, doar culoarea roșie poate fi dublată.
               Clasificarea este revizuită în special atunci când o proporție însemnată de produse de pe piața internă ating cele mai ridicate două clase de eficiență energetică și atunci când pot fi obținute economii suplimentare prin diferențierea suplimentară a produselor.
               Criteriile detaliate ale unei posibile reclasificări a produselor sunt stabilite, atunci când este adecvat, de la caz la caz, în actul delegat relevant;

               (e)

               locul unde se aplică eticheta pe produsul expus, precum și modalitatea în care eticheta și/sau informațiile sunt furnizate în cazul ofertelor spre vânzare în conformitate cu articolul 7. Dacă este cazul, actele delegate pot prevedea ca eticheta să fie aplicată pe produs sau imprimată pe ambalaj sau pot stabili detaliile cerințelor de etichetare pentru imprimarea în cataloage, pentru vânzarea la distanță și pentru vânzările prin internet;

               (f)

               conținutul și, dacă este cazul, formatul, precum și alte informații privind fișa sau alte informații specificate la articolul 4 și articolul 5 litera (c). Informațiile de pe etichetă sunt incluse și în fișă;

               (g)

               conținutul specific al etichetei pentru publicitate indicând, după caz, clasa energetică și alt(e) nivel(uri) de performanță relevant(e) al(e) produsului în cauză, într-un mod lizibil și vizibil;

               (h)

               durata clasificării (clasificărilor) energetice de pe etichetă, după caz, în conformitate cu litera (d);

               (i)

               nivelul corectitudinii declarațiilor de pe etichetă și din fișe;

               (j)

               data evaluării și a eventualei revizuiri a actului delegat, ținând seama de ritmul progresului tehnologic.

         Articolul 11
   Exercitarea delegării de competențe
   (1)   Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 10 este conferită Comisiei pentru o perioadă de 5 ani cu începere de la 19 iunie 2010. Comisia prezintă un raport privind competențele delegate nu mai târziu de 6 luni înainte de încheierea perioadei de 5 ani. Delegarea de competențe se reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă, în conformitate cu articolul 12.
   (2)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
   (3)   Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la articolele 12 și 13.
   Articolul 12
   Revocarea delegării de competențe
   (1)   Parlamentul European sau Consiliul pot revoca delegarea de competențe menționată la articolul 10.
   (2)   Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce delegarea de competențe depune eforturi pentru informarea celeilalte instituții și a Comisiei într-un termen rezonabil înaintea adoptării unei decizii finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări, precum și posibilele motive de revocare.
   (3)   Decizia de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, menționată în aceasta. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 13
   Obiecțiuni la actele delegate
   (1)   Parlamentul European sau Consiliul pot formula obiecțiuni la un act delegat în termen de două luni de la data notificării.
   La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu două luni.
   (2)   În cazul în care, la expirarea acestui termen, nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data prevăzută în cuprinsul său.
   Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și poate intra în vigoare înainte de expirarea termenului respectiv, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la intenția lor de a nu formula obiecțiuni.
   (3)   În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul formulează obiecțiuni la un act delegat, acesta nu intră în vigoare. Instituția care formulează obiecțiuni prezintă motivele care au stat la baza acestora.
   Articolul 14
   Evaluare
   Nu mai târziu de 31 decembrie 2014, Comisia revizuiește eficiența prezentei directive și a actelor sale delegate și transmite un raport Parlamentului European și Consiliului.
   Cu acest prilej, Comisia evaluează de asemenea:

               (a)

               contribuția articolului 4 litera (c) la scopul prezentei directive;

               (b)

               eficiența articolului 9 alineatul (1);

               (c)

               din perspectiva evoluției tehnice și a înțelegerii de către consumatori a formatului etichetei, necesitatea modificării articolului 10 alineatul (4) litera (d).

         Articolul 15
   Sancțiuni
   Statele membre prevăd norme privind sancțiunile aplicabile încălcărilor dispozițiilor de drept intern adoptate în temeiul prezentei directive și al actelor sale delegate, inclusiv pentru utilizarea neautorizată a etichetei, și iau măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a acestora. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie efective, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică aceste dispoziții Comisiei până la 20 iunie 2011 și comunică Comisiei fără întârziere orice modificare ulterioară adusă dispozițiilor în cauză.
   Articolul 16
   Transpunere
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare, până la 20 iunie 2011, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare conformării la prezenta directivă. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele respectivelor dispoziții.
   Statele membre aplică respectivele dispoziții de la 20 iulie 2011.
   Atunci când statele membre adoptă respectivele dispoziții, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. De asemenea, acestea conțin o mențiune conform căreia trimiterile din actele cu putere de lege și actele administrative în vigoare la Directiva 92/75/CEE se înțeleg ca trimiteri la prezenta directivă. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a respectivei trimiteri și de formulare a respectivei mențiuni.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 17
   Abrogare
   Directiva 92/75/CEE, astfel cum a fost modificată prin regulamentul menționat în anexa I partea A, se abrogă de la 21 iulie 2011, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern și de aplicare a directivei respective, menționate în anexa I partea B.
   Trimiterile la Directiva 92/75/CEE se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.
   Articolul 18
   Intrare în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5 literele (d), (g) și (h) se aplică de la 31 iulie 2011.
   Articolul 19
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 19 mai 2010.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. LÓPEZ GARRIDO

      (1)  JO C 228, 22.9.2009, p. 90.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 5 mai 2009 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial), Poziția Consiliului în primă lectură din 14 aprilie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial), Poziția Parlamentului European din 18 mai 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO L 297, 13.10.1992, p. 16.

      (4)  A se vedea anexa I partea A.

      (5)  JO L 285, 31.10.2009, p. 10.

      (6)  JO L 218, 13.8.2008, p. 30.

      (7)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (8)  JO L 134, 30.4.2004, p. 114.

      ANEXA I
      PARTEA A

         Directiva abrogată cu modificările sale succesive

         (menționată la articolul 17)

                  Directiva 92/75/CEE a Consiliului
                  (JO L 297, 13.10.1992, p. 16)

                  Regulamentul (CE) nr. 1882/2003
                  (JO L 284, 31.10.2003, p. 1)

                  Numai punctul 32 din anexa III

            PARTEA B

         Lista termenelor de transpunere în legislația internă

         (menționată la articolul 16)

                  Directiva

                  Termenul de transpunere

                  92/75/CEE

                  1 ianuarie 1994

      ANEXA II

         Tabel de corespondență

                  Directiva 92/75/CEE

                  Prezenta directivă

                  Articolul 1 alineatul (1) partea introductivă prima teză

                  Articolul 1 alineatul (1)

                  Articolul 1 alineatul (1) partea introductivă a doua teză

                  Articolul 1 alineatul (2)

                  Articolul 1 alineatul (1) de la prima la a șaptea liniuță

                  —

                  Articolul 1 alineatul (2)

                  —

                  —

                  Articolul 1 alineatul (3) literele (a) și (b)

                  Articolul 1 alineatul (3)

                  Articolul 1 alineatul (3) litera (c)

                  —

                  Articolul 2 literele (a) și (b)

                  Articolul 1 alineatul (4) prima și a doua liniuță

                  Articolul 2 literele (g) și (h)

                  Articolul 1 alineatul (4) a treia liniuță

                  —

                  Articolul 1 alineatul (4) a patra liniuță

                  Articolul 2 litera (c)

                  Articolul 1 alineatul (4) a cincea liniuță

                  Articolul 2 litera (d)

                  —

                  Articolul 2 literele (e), (f), (i), (j) și (k)

                  Articolul 1 alineatul (5)

                  —

                  Articolul 2 alineatul (1)

                  Articolul 4 litera (a)

                  —

                  Articolul 4 literele (b), (c) și (d)

                  Articolul 2 alineatul (2)

                  —

                  Articolul 2 alineatul (3)

                  Articolul 5 litera (b)

                  Articolul 2 alineatul (4)

                  Articolul 5 literele (b) și (c)

                  Articolul 3 alineatul (1)

                  Articolul 5 litera (a)

                  Articolul 3 alineatul (2)

                  Articolul 5 literele (e) și (f)

                  Articolul 3 alineatul (3)

                  Articolul 5 litera (g)

                  Articolul 3 alineatul (4)

                  Articolul 5 litera (h)

                  —

                  Articolul 6 litera (a)

                  Articolul 4 litera (a)

                  Articolul 6 litera (b)

                  Articolul 4 litera (b)

                  Articolul 5 litera (d)

                  Articolul 5

                  Articolul 7

                  Articolul 6

                  —

                  Articolul 7 litera (a)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a)

                  Articolul 7 litera (b)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (b)

                  Articolul 7 litera (c)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (c)

                  —

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (d)

                  —

                  Articolul 3 alineatele (2), (3) și (4)

                  Articolul 8 alineatul (1)

                  Articolul 8 alineatul (1)

                  Articolul 8 alineatul (2)

                  Articolul 8 alineatul (2)

                  Articolul 9

                  —

                  —

                  Articolul 9

                  Articolul 10

                  —

                  —

                  Articolul 10 alineatele (1), (2) și (3)

                  Articolul 11

                  —

                  Articolul 12 litera (a)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (a)

                  Articolul 12 litera (b)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (b)

                  Articolul 12 litera (c)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (c)

                  Articolul 12 litera (d)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (d)

                  Articolul 12 litera (e)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (e)

                  Articolul 12 litera (f)

                  Articolul 10 alineatul (4) litera (f)

                  Articolul 12 litera (g)

                  —

                  —

                  Articolul 10 alineatul (4) literele (g), (h), (i) și (j)

                  —

                  Articolele 11, 12, 13, 14 și 15

                  Articolul 13

                  Articolul 17

                  Articolul 14

                  Articolul 16

                  —

                  Articolul 18

                  Articolul 15

                  Articolul 19

                  —

                  Anexa I

                  —

                  Anexa II


title: Directiva Consiliului din 8 iulie 1985 de modificare a Directivei 83/181/CEE de stabilire a domeniului de aplicare a articolului 14 alineatul (1) litera (d) din Directiva 77/388/CEE privind scutirea de taxa pe valoarea adăugată a importurilor finale de anumite bunuri

text:
Anunţ juridic important

|

31985L0346

Jurnalul Oficial L 183 , 16/07/1985 p. 0021 - 0021 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 1 p. 0123  ediţie specială spaniolă: capitol 09 volum 2 p. 0003  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 1 p. 0123  ediţie specială portugheză capitol 09 volum 2 p. 0003  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 124  - 124 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 124  - 124

		19850708Directiva Consiliuluidin 8 iulie 1985de modificare a Directivei 83/181/CEE de stabilire a domeniului de aplicare a articolului 14 alineatul (1) litera (d) din Directiva 77/388/CEE privind scutirea de taxa pe valoarea adăugată a importurilor finale de anumite bunuri(85/346/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 99 și 100,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],întrucât Directiva 83/181/CEE [4] prevede cantitatea minimă de carburant din rezervoarele autovehiculelor utilitare care trebuie scutită de taxa pe valoarea adăugată la admitere;întrucât, pentru a facilita trecerea la frontierele interne ale Comunității, cantitatea menționată trebuie majorată, într-o primă etapă, pentru autovehiculele proiectate să transporte persoane și capabile să efectueze acest transport și care circulă între statele membre; întrucât, într-o a doua etapă, Consiliul urmează să hotărască, la propunerea Comisiei, majorarea acestei cantități la vehiculele care circulă între statele membre și care sunt proiectate și capabile să transporte bunuri,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 83/181/CEE se modifică după cum urmează:1. Articolul 83 se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 83Statele membre pot limita aplicarea scutirii pentru carburantul conținut în rezervoarele standard ale autovehiculelor utilitare:(a) în cazul în care vehiculul provine dintr-o țară terță, la 200 litri pentru un vehicul și pentru o călătorie;(b) în cazul în care vehiculul provine din alt stat membru:- la 200 de litri pentru un vehicul și o călătorie, în cazul vehiculelor proiectate și capabile să transporte bunuri, cu sau fără remunerare;- la 600 de litri pentru un vehicul și o călătorie, în cazul vehiculelor proiectate și capabile să transporte, cu sau fără remunerare, mai mult de nouă persoane, inclusiv șoferul.Hotărând în conformitate cu procedurile prevăzute în acest sens de tratat, Consiliul decide, la propunerea Comisiei, înainte de 1 iulie 1986, cu privire la majorarea cantității de carburant admisă fără obligații fiscale și conținută în rezervoarele standard ale vehiculelor menționate la primul paragraf litera (b) prima liniuță."2. Articolul 84 litera (a) se înlocuiește cu următorul text:"(a) autovehiculele utilitare implicate în transportul internațional, care circulă în țări terțe spre zona de frontieră a acestora, de la o distanță maximă de 25 de kilometri, în linie dreaptă, în cazul în care astfel de transporturi reprezintă deplasări ale persoanelor rezidente în zona respectivă;".Articolul 2Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1985. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Articolul 3Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 1985.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Santer[1] JO C 95, 6.4.1984, p. 3.[2] JO C 172, 2.7.1984, p. 15.[3] JO C 248, 17.9.1984, p. 13.[4] JO L 105, 23.4.1983, p. 38.--------------------------------------------------


title: Directiva 2006/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind stabilirea unor reguli comune pentru anumite tipuri de transport rutier de mărfuri (versiune codificată)Text cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0094

Jurnalul Oficial L 374 , 27/12/2006 p. 0005 - 0009

		20061212Directiva 2006/94/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 12 decembrie 2006privind stabilirea unor reguli comune pentru anumite tipuri de transport rutier de mărfuri(versiune codificată)(Text cu relevanță pentru SEE)PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 71 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],după consultarea Comitetului Regiunilor,hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [2],întrucât:(1) Prima Directivă a Consiliului din 23 iulie 1962 privind stabilirea unor reguli comune pentru transporturile internaționale (transportul rutier de mărfuri contra cost sau pe baza unei chirii) [3] a fost modificată substanțial în repetate rânduri [4]. Din motive de claritate și de raționalitate, directiva respectivă ar trebui codificată.(2) O politică comună a transporturilor presupune, între altele, stabilirea unor reguli comune pentru transportul internațional rutier de mărfuri către sau dinspre teritoriul unui stat membru sau care traversează teritoriul unuia sau mai multor state membre. Regulile respective trebuie stabilite astfel încât să contribuie la buna funcționare a pieței interne a transporturilor.(3) Este necesar să se asigurare extinderea progresivă a transportului internațional rutier de mărfuri, luând în considerare cerințele impuse de dezvoltarea înregistrată în cadrul Comunității în domeniul schimburilor și al transportului de mărfuri.(4) Anumite tipuri de transporturi au fost scutite de orice regim de contingente și de autorizații de transport. În cadrul organizării pieței, instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 881/92 al Consiliului din 26 martie 1992 privind accesul pe piața transportului rutier de mărfuri în cadrul Comunității către sau dinspre teritoriul unui stat membru sau care traversează teritoriul unuia sau mai multor state membre [5], este necesară menținerea unui sistem de scutire de licență comunitară sau de orice altă autorizație de transport, în cazul unora dintre respectivele tipuri de transporturi, datorită naturii lor speciale.(5) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligațiilor care revin statelor membre privind termenele pentru transpunerea în legislația națională și pentru aplicarea directivelor menționate în partea B din anexa II,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) În condițiile prevăzute la alineatul (2), statele membre liberalizează tipurile de transport internațional rutier de mărfuri contra cost sau pe baza unei chirii și cel pe cont propriu, menționate în anexa I, în cazul în care transporturile respective se efectuează către sau dinspre teritoriul statelor membre sau traversează teritoriul acestora.(2) Tipurile de transport și parcursurile fără încărcătură, efectuate în legătură cu transporturile care fac obiectul anexei I, sunt scutite de licență comunitară și de orice altă autorizație de transport.Articolul 2Prezenta directivă nu aduce atingere condițiilor în care orice stat membru autorizează resortisanții săi să întreprindă activitățile prevăzute de directiva în cauză.Articolul 3Prima Directivă a Consiliului din 23 iulie 1962 privind stabilirea unor reguli comune pentru anumite tipuri de transport rutier de mărfuri se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor care revin statelor membre privind termenele pentru transpunerea în legislația națională și pentru aplicarea directivelor menționate în partea B din anexa II.Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa III.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Strasburg, 12 decembrie 2006.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. Borrell FontellesPentru ConsiliuPreședinteleM. Pekkarinen[1] JO C 241, 28.9.2004, p. 19.[2] Avizul Parlamentului European din 21 aprilie 2004 (JO C 104 E, 30.4.2004, p. 545) și Decizia Consiliului din 14 noiembrie 2006.[3] JO L 70, 6.8.1962, p. 2005/62. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 881/92 (JO L 95, 9.4.1992, p. 1).[4] A se vedea partea A din anexa II.[5] JO L 95, 9.4.1992, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Actul de aderare din 2003.--------------------------------------------------20061212ANEXA ITipuri de transport care sunt scutite de orice licență comunitară și de orice autorizație de transport1. Transporturi poștale efectuate în cadrul unui regim de serviciu public.2. Transporturi de vehicule deteriorate sau care sunt în pană.3. Transporturi de mărfuri cu autovehicule a căror greutate maximă autorizată, inclusiv cea a remorcilor, nu depășește 6 tone sau a căror sarcină utilă autorizată, inclusiv cea a remorcilor, nu depășește 3,5 tone.4. Transporturi de mărfuri cu autovehicule, în cazul în care se îndeplinesc următoarele condiții:(a) mărfurile transportate trebuie să aparțină întreprinderii sau să fi fost vândute, cumpărate, date sau luate în chirie, produse, extrase, transformate sau reparate de întreprinderea respectivă;(b) parcursul trebuie să aibă ca scop transportarea mărfurilor către întreprindere, expedierea mărfurilor din întreprindere, mutarea acestora, fie în cadrul întreprinderii, fie în afara acesteia, în scopuri proprii;(c) autovehiculele utilizate pentru astfel de transporturi trebuie să fie conduse de angajați ai întreprinderii;(d) vehiculele care transportă mărfuri trebuie să fie deținute de întreprindere sau să fi fost cumpărate în rate sau închiriate de aceasta, cu condiția ca, în ultimul caz, să îndeplinească condițiile prevăzute de Directiva 2006/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului, din 18 ianuarie 2006, privind utilizarea vehiculelor închiriate fără conducători auto pentru transportul rutier de mărfuri [1].Această dispoziție nu se aplică utilizării unui vehicul de înlocuire în timpul unei pene de scurtă durată a vehiculului utilizat în mod normal;(e) transportul trebuie să constituie doar o activitate auxiliară ansamblului de activități desfășurate de întreprindere.5. Transporturi de medicamente, aparate și echipamente medicale, precum și al altor articole necesare în cazul situațiilor de urgență, în special în cazul catastrofelor naturale.[1] JO L 33, 4.2.2006, p. 82.--------------------------------------------------20061212ANEXA IIPARTEA ADirectivă abrogată cu modificările sale succesivePrima Directivă a Consiliului din 23 iulie 1962 privind stabilirea unor reguli comune pentru transporturile internaționale (transportul rutier de mărfuri contra cost sau pe baza unei chirii). (JO 70, 6.8.1962, p. 2005/62) | |Directiva 72/426/CEE a Consiliului (JO L 291, 28.12.1972, p. 155) | |Directiva 74/149/CEE a Consiliului (JO L 84, 28.3.1974, p. 8) | |Directiva 77/158/CEE a Consiliului (JO L 48, 19.2.1977, p. 30) | |Directiva 78/175/CEE a Consiliului (JO L 54, 25.2.1978, p. 18) | |Directiva 80/49/CEE a Consiliului (JO L 18, 24.1.1980, p. 23) | |Directiva 82/50/CEE a Consiliului (JO L 27, 4.2.1982, p. 22) | |Directiva 83/572/CEE a Consiliului (JO L 332, 28.11.1983, p. 33) | numai articolul 2 |Directiva 84/647/CEE a Consiliului (JO L 335, 22.12.1984, p. 72) | numai articolul 6 |Regulamentul (CEE) nr. 881/92 al Consiliului (JO L 95, 9.4.1992, p. 1) | numai articolul 13 |PARTEA BLista termenelor limită pentru transpunerea în legislația națională și pentru aplicare(prevăzute la articolul 3Directiva | Data limită a transpunerii | Data aplicării |Prima Directivă a Consiliului din 23 iulie 1962 privind stabilirea unor reguli comune pentru transporturile internaționale (transportul rutier de mărfuri contra cost sau pe baza unei chirii) | 31 decembrie 1962 | |72/426/CEE | — | |74/149/CEE | — | 1 iulie 1974 |77/158/CEE | 1 iulie 1977 | |78/175/CEE | 1 iulie 1978 | |80/49/CEE | — | 1 iulie 1980 |82/50/CEE | 1 ianuarie 1983 | |83/572/CEE | 1 ianuarie 1984 | |84/647/CEE | 30 iunie 1986 | |--------------------------------------------------20061212ANEXA IIITABEL DE CORESPONDENȚĂPrima Directivă a Consiliului din 23 iulie 1962 privind stabilirea unor reguli comune pentru transporturile internaționale (transportul rutier de mărfuri contra cost sau pe baza unei chirii) | Prezenta directivă |Articolul 1 | Articolul 1 |Articolul 2 | — |Articolul 3 | Articolul 2 |— | Articolul 3 |— | Articolul 4 |Articolul 4 | Articolul 5 |Anexă | Anexa I |— | Anexa II |— | Anexa III |--------------------------------------------------


title: Directiva 93/98/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe

text:
               17/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               141

         31993L0098

               L 290/9

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/98/CEE A CONSILIULUI

   din 29 octombrie 1993
   privind armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 57 alineatul (2), articolele 66 și 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),

               (1)

               întrucât Convenția de la Berna pentru protecția operelor literare și artistice și Convenția internațională privind protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme și a organizațiilor de radiodifuziune și televiziune (Convenția de la Roma) nu prevăd decât durate minime de protecție a drepturilor la care se referă, lăsând astfel statelor părți posibilitatea de a acorda durate mai lungi; întrucât anumite state membre au făcut uz de această posibilitate; întrucât, în plus, unele state membre nu au devenit încă părți la Convenția de la Roma;

               (2)

               întrucât există așadar neconcordanțe între legislațiile interne care reglementează duratele de protecție a dreptului de autor și a drepturilor conexe, neconcordanțe care pot să împiedice libera circulație a mărfurilor și libera prestare a serviciilor și să denatureze condițiile de concurență pe piața comună; întrucât se impune, în consecință, pentru a asigura buna funcționare a pieței interne, armonizarea legislațiilor statelor membre astfel încât duratele de protecție să fie identice în întreaga Comunitate;

               (3)

               întrucât armonizarea trebuie să aibă incidență nu numai asupra duratelor de protecție, ci și asupra anumitor modalități de aplicare a acestora, cum ar fi data de la care este calculată fiecare durată de protecție;

               (4)

               întrucât dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere aplicării, de către statele membre, a dispozițiilor articolului 14a alineatul (2) literele (b), (c) și (d) și alineatul (3) din Convenția de la Berna;

               (5)

               întrucât durata minimă de protecție prevăzută de Convenția de la Berna, și anume durata de viață a autorului plus cincizeci de ani după decesul acestuia, era destinată să protejeze autorul și primele două generații ale descendenților săi; întrucât prelungirea duratelor medii de viață în Comunitate face ca durata menționată să nu mai fie suficientă pentru a acoperi două generații;

               (6)

               întrucât anumite state membre au acordat prelungiri de durată mai mari de cincizeci de ani după decesul autorului în scopul de a compensa efectele războaielor mondiale asupra exploatării operelor;

               (7)

               întrucât în ceea ce privește durata de protecție a drepturilor conexe, unele state membre au introdus o durată de cincizeci de ani după publicarea legală sau după comunicarea publică legală;

               (8)

               întrucât potrivit poziției Comunității, adoptată pentru negocierile de la Runda Uruguay, purtate în cadrul Acordului General pentru Tarife și Comerț (GATT), pentru producătorii de fonograme durata de protecție trebuie să fie de cincizeci de ani după prima publicare;

               (9)

               întrucât respectarea drepturilor dobândite constituie unul dintre principiile generale ale dreptului, protejate prin ordinea juridică comunitară; întrucât, în consecință, o armonizare a duratelor de protecție a dreptului de autor și a drepturilor conexe nu poate avea ca efect diminuarea protecției de care se bucură în prezent titularii de drepturi în cadrul Comunității; întrucât, pentru a limita la minim efectele măsurilor tranzitorii și pentru a permite funcționarea efectivă a pieței interne, armonizarea duratelor de protecție ar trebui să se realizeze pe termen lung;

               (10)

               întrucât în Comunicarea sa din 17 ianuarie 1991, intitulată „Continuare la cartea verde – Programul de lucru al Comisiei în ceea ce privește dreptul de autor și drepturile conexe”, Comisia subliniază că armonizarea dreptului de autor și a drepturilor conexe trebuie să se efectueze la un nivel de protecție ridicat, dat fiind că aceste drepturi sunt indispensabile creației intelectuale, precum și faptul că protecția acestora permite asigurarea menținerii și dezvoltarea creativității în interesul autorilor, industriilor culturale, consumatorilor și al societății în ansamblu;

               (11)

               întrucât, pentru instituirea unui nivel de protecție ridicat, care să răspundă atât cerințelor pieței interne, cât și necesității de a crea un mediu juridic propice dezvoltării armonioase a creativității literare și artistice în Comunitate, se impune armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor după 70 de ani de la decesul autorului sau după ce opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului și a duratei de protecție a drepturilor conexe la 50 de ani de la evenimentul generator;

               (12)

               întrucât culegerile sunt protejate în temeiul articolului 2 alineatul (5) din Convenția de la Berna atunci când, prin alegerea și dispunerea conținutului lor, constituie creații intelectuale; întrucât aceste opere sunt protejate ca atare, fără a aduce atingere dreptului de autor al operelor care fac parte din aceste culegeri; întrucât, prin urmare, se poate aplica o durată de protecție specială operelor incluse în culegeri;

               (13)

               întrucât în toate cazurile în care una sau mai multe persoane fizice sunt identificate ca autori, se impune ca durata protecției să fie calculată de la data decesului acestora; întrucât problema paternității ansamblului sau a unei părți dintr-o operă este o chestiune de fapt pe care instanțele naționale pot fi în măsură să o lămurească;

               (14)

               întrucât duratele de protecție trebuie să fie calculate începând cu data de 1 ianuarie a anului care urmează faptului generator pertinent, după cum se arată în Convențiile de la Berna și Roma;

               (15)

               întrucât articolul 1 din Directiva 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (4) prevede că statele membre protejează programele de calculator prin dreptul de autor ca opere literare în înțelesul Convenției de la Berna; întrucât prezenta directivă armonizează durata de protecție a operelor literare în Comunitate; întrucât ar trebui, în consecință, abrogat articolul 8 din Directiva 91/250/CEE, care reglementează doar provizoriu durata protecției programelor de calculator;

               (16)

               întrucât articolele 11 și 12 din Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (5) nu prevăd decât durate minime de protecție, sub rezerva unei noi armonizări; întrucât prezenta directivă introduce această nouă armonizare; întrucât ar trebui așadar abrogate articolele în cauză;

               (17)

               întrucât protecția fotografiilor în statele membre face obiectul unor regimuri diferite; întrucât, pentru a obține o armonizare suficientă a duratei de protecție a drepturilor asupra operelor fotografice, în special asupra celor care, datorită caracterului lor artistic sau profesional, prezintă importanță în cadrul pieței interne, este necesară definirea nivelului de originalitate cerut în prezenta directivă; întrucât o operă fotografică în înțelesul Convenției de la Berna trebuie să fie considerată originală dacă este o creație intelectuală a autorului, care îi reflectă personalitatea, fără ca alte criterii, precum valoarea sau destinația, să fie luate în considerare; întrucât protecția altor fotografii ar trebui reglementată de legislațiile interne;

               (18)

               întrucât, pentru evitarea diferențelor de durată a protecției în cazul drepturilor conexe, este necesar să se prevadă același punct de plecare pentru calculul duratei în ansamblul Comunității; întrucât executarea, înregistrarea, difuzarea, publicarea legală și comunicarea publică legală, adică aducerea la cunoștința persoanelor în general, prin toate mijloacele adecvate, a obiectului aflat sub incidența dreptului conex, trebuie să fie luate în considerare la calculul duratei de protecție, oricare ar fi țara în care se produce această execuție, înregistrare, difuzare, publicare legală sau comunicare publică legală;

               (19)

               întrucât drepturile organismelor de radiodifuziune și televiziune asupra emisiunilor lor, fie că acestea sunt difuzate cu sau fără fir, inclusiv prin cablu sau satelit, nu trebuie să fie perpetue; întrucât este așadar necesar ca perioada de protecție să înceapă numai odată cu prima difuzare a unei anumite emisiuni; întrucât această dispoziție este destinată să evite ca o nouă durată de protecție să se deruleze atunci când o emisiune este identică cu una precedentă;

               (20)

               întrucât statele membre trebuie să fie libere să mențină sau să introducă alte drepturi conexe, în special în ceea ce privește protecția edițiilor critice și științifice; întrucât, pentru asigurarea transparenței la nivel comunitar, este totuși necesar ca statele membre care introduc noi drepturi conexe să informeze Comisia în această privință;

               (21)

               întrucât este util să se precizeze că armonizarea la care procedează prezenta directivă nu se aplică drepturilor morale;

               (22)

               întrucât pentru operele a căror țară de origine în înțelesul Convenției de la Berna este o țară terță și al căror autor nu este un resortisant al Comunității ar trebui să se aplice comparația duratelor de protecție, cu condiția ca durata acordată în Comunitate să nu o depășească pe cea prevăzută în prezenta directivă;

               (23)

               întrucât, atunci când un titular de drepturi care nu este resortisant al Comunității întrunește condițiile pentru a beneficia de protecție în temeiul unui acord internațional, se impune ca durata de protecție a drepturilor conexe să fie aceeași cu cea prevăzută în prezenta directivă, exceptând cazul în care această durată nu trebuie s-o depășească pe aceea din țara terță al cărei resortisant este titularul dreptului;

               (24)

               întrucât compararea duratelor de protecție nu trebuie să aibă drept consecință intrarea în conflict a statelor membre cu obligațiile lor internaționale;

               (25)

               întrucât, pentru a permite buna funcționare a pieței interne, prezenta directivă se aplică de la 1 iulie 1995;

               (26)

               întrucât statelor membre ar trebui să li se lase libertatea de a adopta dispoziții cu privire la interpretarea, adaptarea și executarea ulterioară a contractelor privind exploatarea operelor și a altor obiecte protejate, care au fost încheiate înainte de prelungirea duratei de protecție care rezultă din prezenta directivă;

               (27)

               întrucât respectarea drepturilor dobândite și a așteptărilor legitime ale terților este garantată de ordinea juridică comunitară; întrucât statele membre trebuie să poată prevedea în special ca, în anumite împrejurări, dreptul de autor și drepturile conexe care sunt restabilite conform prezentei directive să nu poată furniza ocazia unor plăți din partea persoanelor care au întreprins cu bună-credință exploatarea operelor în momentul în care acestea făceau parte din domeniul public,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Durata drepturilor de autor
   (1)   Dreptul de autor asupra unei opere literare sau artistice în înțelesul articolului 2 din Convenția de la Berna se aplică pe întreaga durată de viață a autorului și încă 70 de ani după decesul său, indiferent de data la care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului.
   (2)   Dacă dreptul de autor aparține în comun colaboratorilor la o operă, durata menționată la alineatul (1) se calculează de la data decesului ultimului supraviețuitor dintre colaboratori.
   (3)   În cazul operelor anonime sau publicate sub pseudonim, durata protecției este de 70 de ani de la data la care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului. Cu toate acestea, dacă pseudonimul adoptat de autor nu lasă nici o îndoială asupra identității sale sau dacă autorul își dezvăluie identitatea în perioada menționată în prima frază, atunci durata de protecție care se aplică este cea indicată la alineatul (1).
   (4)   Dacă un stat membru prevede dispoziții speciale privind drepturile de autor asupra operelor colective sau privind desemnarea unei persoane juridice ca titular al drepturilor, durata de protecție se calculează în conformitate cu alineatul (3), cu excepția cazului în care persoanele fizice care au creat opera sunt identificate ca atare în versiunile operei aduse la cunoștința publicului. Prezentul alineat nu aduce atingere drepturilor care revin unor autori identificați, ale căror contribuții identificabile sunt incluse în asemenea opere și cărora li se aplică alineatul (1) sau (2).
   (5)   Dacă o operă este publicată în volume, părți, fascicole, numere sau episoade și dacă durata de protecție se aplică din momentul în care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului, durata de protecție se aplică separat pentru fiecare element în parte.
   (6)   În cazul operelor a căror durată de protecție nu se calculează începând de la decesul autorului sau a autorilor și care nu au fost în mod legal aduse la cunoștința publicului timp de 70 de ani de la crearea lor, protecția încetează.
   Articolul 2
   Opere cinematografice sau audiovizuale
   (1)   Realizatorul principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale este considerat ca autor sau unul dintre autori. Statele membre sunt libere să desemneze și alți coautori.
   (2)   Durata de protecție a unei opere cinematografice sau audiovizuale încetează după 70 de ani de la decesul ultimului supraviețuitor dintre următoarele persoane, indiferent dacă acestea au fost sau nu desemnate drept coautori: realizatorul principal, autorul scenariului, autorul dialogului și compozitorul muzicii create special pentru a fi utilizată în opera cinematografică sau audiovizuală.
   Articolul 3
   Durata drepturilor conexe
   (1)   Drepturile artiștilor interpreți sau executanți expiră după 50 de ani de la data execuției. Cu toate acestea, dacă înregistrarea execuției face, în decursul acestei perioade, obiectul unei publicări legale sau al unei comunicări publice legale, drepturile expiră după 50 de ani de la data primului dintre aceste acte.
   (2)   Drepturile producătorilor de fonograme expiră după 50 de ani de la înregistrare. Cu toate acestea, dacă în această perioadă fonogramaface obiectul unei publicări legale sau al unei comunicări publice legale, drepturile expiră după 50 de ani de la data primului dintre aceste acte.
   (3)   Drepturile producătorilor primei înregistrări a unui film expiră după 50 de ani de la data înregistrării. Cu toate acestea, dacă în această perioadă filmul face obiectul unei publicări legale sau al unei comunicări publice legale, drepturile încetează după 50 de ani de la data primului dintre aceste acte. Noțiunea „film” desemnează o operă cinematografică sau audiovizuală sau o secvență anumită de imagini însoțite sau nu de sunet.
   (4)   Drepturile organismelor de radiodifuziune și televiziune încetează după 50 de ani de la prima difuzare a unei emisiuni, indiferent dacă această emisiune a fost difuzată cu fir sau fără fir, inclusiv prin cablu sau prin satelit.
   Articolul 4
   Protecția operelor nepublicate anterior
   Orice persoană care, după încetarea protecției drepturilor de autor, publică legal sau comunică legal către public pentru prima oară o operă nepublicată anterior, beneficiază de o protecție echivalentă cu cea a drepturilor patrimoniale de autor. Durata protecției acestor drepturi este de 25 de ani începând cu data la care, pentru prima oară, opera a fost publicată legal sau comunicată legal către public.
   Articolul 5
   Ediții critice și științifice
   Statele membre pot proteja edițiile critice și științifice ale operelor care aparțin domeniului public. Durata maximă a protecției unor astfel de drepturi este de 30 de ani din momentul în care ediția a fost publicată legal pentru prima oară.
   Articolul 6
   Protecția fotografiilor
   Fotografiile care sunt originale, în înțelesul că reprezintă o creație intelectuală proprie autorului, sunt protejate în conformitate cu articolul 1. Nu se aplică nici un alt criteriu pentru a stabili dacă acestea pot beneficia de protecție. Statele membre pot prevedea și protecția altor fotografii.
   Articolul 7
   Protecția față de țări terțe
   (1)   Dacă țara de origine a unei opere, în sensul Convenției de la Berna, este o terță țară, iar autorul nu este resortisant al Comunității, durata de protecție acordată de statele membre ia sfârșit odată cu încetarea duratei protecției acordate în țara de origine a operei, dar nu poate depăși durata prevăzută la articolul 1.
   (2)   Duratele de protecție prevăzute la articolul 3 se aplică, de asemenea, în cazul titularilor care nu sunt resortisanți ai Comunității, cu condiția ca statele membre să le acorde protecție. Cu toate acestea, fără a aduce atingere obligațiilor internaționale ale statelor membre, durata de protecție acordată de statele membre ia sfârșit cel târziu la data încetării protecției acordate în țara al cărei resortisant este titularul dreptului, dar nu poate depăși durata prevăzută la articolul 3.
   (3)   Statele membre care, la data adoptării prezentei directive, acordă, în special în aplicarea obligațiilor lor internaționale, o durată de protecție mai lungă decât cea care ar rezulta din dispozițiile alineatelor (1) și (2), pot menține această protecție până la încheierea unor acorduri internaționale privind durata protecției drepturilor de autor sau a drepturilor conexe.
   Articolul 8
   Calculul termenelor
   Duratele prevăzute în prezenta directivă sunt calculate începând cu data de 1 ianuarie a anului următor faptului generator.
   Articolul 9
   Drepturi morale
   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor din statele membre care reglementează drepturile morale.
   Articolul 10
   Aplicarea în timp
   (1)   Dacă o durată de protecție mai lungă decât durata de protecție corespondentă prevăzută în prezenta directivă a început deja să se aplice într-un stat membru la data prevăzută la articolul 13 alineatul (1), prezenta directivă nu are ca efect reducerea acelei durate în statul membru respectiv.
   (2)   Duratele de protecție prevăzute în prezenta directivă se aplică tuturor operelor și obiectelor care, la data prevăzută la articolul 13 alineatul (1), sunt protejate în cel puțin un stat membru în cadrul aplicării dispozițiilor naționale privind dreptul de autor sau drepturile conexe sau care îndeplinesc criteriile de protecție prevăzute la Directiva 92/100/CEE.
   (3)   Prezenta directivă nu aduce atingere actelor de exploatare derulate înainte de data menționată la articolul 13 alineatul (1). Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a proteja în special drepturile dobândite de terți.
   (4)   Statele membre pot să nu aplice dispozițiile articolului 2 alineatul (1) în privința operelor cinematografice sau audiovizuale create înainte de 1 iulie 1994.
   (5)   Statele membre pot determina data de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (1), cu condiția ca aceasta să nu fie ulterioară datei de 1 iulie 1997.
   Articolul 11
   Adaptare tehnică
   (1)   Prin prezenta se abrogă articolul 8 din Directiva 91/250/CEE.
   (2)   Prin prezenta se abrogă articolele 11 și 12 din Directiva 92/100/CEE.
   Articolul 12
   Procedura de notificare
   Statele membre notifică imediat Comisiei orice proiect guvernamental care vizează acordarea de noi drepturi conexe, precizând motivele principale care justifică introducerea lor, precum și durata de protecție preconizată.
   Articolul 13
   Dispoziții generale
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a dispozițiilor articolelor 1-11 din prezenta directivă până la 1 iulie 1995.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Comisiei îi sunt aduse la cunoștință de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (2)   Statele membre aplică articolul 12 de la data notificării prezentei directive.
   Articolul 14
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 29 octombrie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. URBAIN

      (1)  JO C 92, 11.4.1992, p. 6 și

      JO C 27, 30.1.1993, p. 7.

      (2)  JO C 337, 21.12.1992, p. 205 și
   Decizia din 27 octombrie 1993 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 287, 4.11.1992, p. 53.

      (4)  JO L 122, 17.5.1991, p. 42.

      (5)  JO L 346, 27.11.1992, p. 61.