title: Directiva Consiliului din 22 iulie 1974 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la amenajarea interiorului autovehiculelor (rezistența scaunelor și a ancorajelor acestora)

text:
13/vol. 2            RO                                Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                    69

31974L0408

L 221/1                                    JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE                                                 12.8.1974

                                                     DIRECTIVA CONSILIULUI
                                                          din 22 iulie 1974
             privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la amenajarea interiorului autovehiculelor
                                           (rezistența scaunelor și a ancorajelor acestora)

                                                                    (74/408/CEE)

CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,                                            partea din spate a scaunelor au fost stabilite în Directiva
                                                                             74/60/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1973 (3); întrucât cele
                                                                             privind amenajarea interioară referitoare la comportarea mecanis-
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice               mului de direcție în caz de șoc au fost adoptate în Directiva
Europene și, în special, articolul 100 al acestuia,                          74/297/CEE a Consiliului din 4 iunie 1974 (4); întrucât vor fi
                                                                             adoptate ulterior celelalte cerințe privind amenajarea interioară, în
                                                                             special cele privind tetierele, punctele de ancorare a centurilor de
                                                                             siguranță și identificarea comenzilor;
având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social,
                                                                             întrucât, în ceea ce privește specificațiile tehnice, este necesară
                                                                             reluarea în principal a celor adoptate de Comisia Economică pen-
                                                                             tru Europa a ONU în Regulamentul nr. 17 („Dispoziții uniforme
întrucât specificațiile tehnice pe care trebuie să le îndeplinească          privind omologarea vehiculelor în ceea ce privește rezistența
autovehiculele în temeiul legislațiilor naționale se referă, inter alia,     scaunelor și a ancorajelor acestora” (5) care este anexat la Acordul
la amenajarea interioară în privința rezistenței scaunelor și a              din 20 martie 1958 privind adoptarea condițiilor uniforme de
ancorajelor acestora;                                                        omologare și recunoaștere reciprocă a omologării echipamente-
                                                                             lor și componentelor autovehiculelor;

întrucât aceste cerințe diferă de la un stat membru la altul; întru-
cât este, prin urmare, necesar să se adopte cerințe similare de către
toate statele membre, fie în completarea, fie în locul reglementă-
rilor aflate în vigoare, în special în vederea aplicării, pentru fiecare
tip de vehicul, a procedurii de omologare CEE în conformitate cu
Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind
apropierea legislației statelor membre referitoare la omologarea             întrucât apropierea legislațiilor naționale privind autovehiculele
autovehiculelor și a remorcilor acestora (2);                                implică o recunoaștere reciprocă între statele membre a controa-

întrucât aceste cerințe comune privind părțile interioare ale
habitaclului, dispunerea comenzilor, plafonul capotei, spătarul și           (3) JO L 38, 11.2.1974, p. 2.
                                                                             (4) JO L 165, 20.6.1974, p. 16.
                                                                             (5) Document CEE-ONU, Geneva.
(1) JO C 108, 10.12.1973, p. 75.
(2) JO L 42, 23.2.1970, p. 1.                                                      ( E/ECE/324
                                                                                E/ECE/TRANS/505 )
                                                                                Rev. 1/Add. 16.
 ---pagebreak--- 70                   RO                               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                            13/vol. 2

lelor efectuate de fiecare dintre acestea pe baza cerințelor comune;                                    Articolul 4
întrucât un asemenea sistem implică pentru buna sa funcționare
aplicarea cerințelor de către toate statele membre de la aceeași           Statul membru care acordă omologarea de tip adoptă măsurile
dată,                                                                      necesare pentru a fi informat cu privire la orice modificare a uneia
                                                                           dintre componentele sau caracteristicile prevăzute la anexa I
                                                                           punctul 2.2. Autoritățile competente ale acelui stat decid dacă
                                                                           prototipul modificat trebuie supus unor încercări noi și dacă este
                                                                           necesar un nou buletin de încercări. Dacă din aceste încercări
                                                                           rezultă neîncadrarea în dispozițiile prezentei directive,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
                                                                           modificarea nu se autorizează.

                             Articolul 1                                                                Articolul 5

(1) În sensul prezentei directive, prin „vehicul” se înțelege orice        Modificările necesare pentru adaptarea specificațiilor din anexele I,
autovehicul destinat să circule pe drumurile publice, cu sau fără          II, III și IV la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu
caroserie, cu cel puțin patru roți și o viteză maximă constructivă         procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.
mai mare de 25 km/h, cu excepția vehiculelor care se deplasează
pe șine, a mașinilor și tractoarelor agricole sau forestiere, precum
și a utilajelor pentru lucrări publice.
                                                                                Articolul 6
(2) Prezenta directivă nu se aplică scaunelor având puncte de
ancorare încorporate pentru centurile de siguranță, strapontinelor
rabatabile și scaunelor orientate spre părțile laterale sau spre           (1) Statele membre adoptă și publică, până la 1 martie 1975,
înapoi.                                                                    dispozițiile necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive și
                                                                           informează de îndată Comisia despre aceasta.

                                                                           Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 1 octombrie
                                                                           1975.
                             Articolul 2
                                                                           (2) De asemenea, de la notificarea prezentei directive, statele
Statele membre nu pot refuza acordarea omologării CEE de tip sau           membre informează Comisia în timp util pentru ca aceasta să-și
a omologării naționale unui vehicul din motive legate de rezistența        prezinte observațiile cu privire la cele mai importante acte cu
scaunelor sau a ancorajelor acestora, dacă acestea corespund               putere de lege sau acte administrative pe care intenționează să le
cerințelor din anexele I și II în condițiile în care vehiculul aparține    adopte în domeniul reglementat prin prezenta directivă.
categoriei M1 și cerințelor din anexa III în condițiile în care
vehiculul aparține categoriei M2, M3, N1, N2 sau N3. Categoriile de
vehicule sunt definite în anexa I la Directiva 70/156/CEE.
                                                                                Articolul 7

                                                                           Prezenta directivă se adresează statelor membre.
                             Articolul 3

Statele membre nu pot refuza sau interzice vânzarea,
înmatricularea, introducerea în circulație sau utilizarea vehiculelor      Adoptată la Bruxelles, 22 iulie 1974.
din motive legate de rezistența scaunelor și fixarea lor, dacă
acestea corespund cerințelor din anexele I și II în cazul în care                                             Pentru Consiliu
vehiculul aparține categoriei M1 și cerințelor din anexa III în
                                                                                Președintele
condițiile în care vehiculul aparține categoriei M2, M3, N1, N2
sau N3.                                                                                J. SAUVAGNARGUES
 ---pagebreak--- 13/vol. 2         RO                                    Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                       71

                                                                       ANEXA I (1)

                   GENERALITĂȚI, DEFINIȚII, CERERE DE OMOLOGARE CEE, OMOLOGARE CEE, SPECIFICAȚII
                           GENERALE, ÎNCERCĂRI, VERIFICĂRI, CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

            1.           GENERALITĂȚI

            1.1.         Cerințele prezentei anexe nu se aplică decât vehiculelor de categorie M1.

            2.           DEFINIȚII
                         În sensul prezentei directive, se înțelege prin:

            (2.1.)

            2.2.         „tip de vehicul în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor acestora”, autovehiculele care nu
                         prezintă diferențe esențiale între ele, aceste diferențe putând apărea, în special, între următoarele aspecte
                         esențiale:

            2.2.1.       structurile, formele, dimensiunile și materialele de construcție ale scaunelor,

            2.2.2.       tipurile și dimensiunile sistemelor de reglare și de blocare a spătarului,

            2.2.3.       tipurile și dimensiunile ancorajelor scaunelor și a părților interesate din structura vehiculului;

            2.3.         „ancoraj”, sistemul de fixare a ansamblului scaunului pe structura vehiculului, inclusiv părțile interesate din
                         structura vehiculului;

            2.4.         „sistem de reglare”, dispozitivul care permite reglarea scaunului sau a părților sale la o poziție șezând a
                         ocupantului adaptată la morfologia acestuia. Acest dispozitiv de reglare poate permite în special:

            2.4.1.       o deplasare longitudinală,

            2.4.2.       o deplasare pe înălțime,

            2.4.3.       o deplasare unghiulară;

            2.5.         „sistem de deplasare”, un dispozitiv care permite deplasarea unghiulară sau longitudinală, fără poziție
                         intermediară fixă, a scaunului sau a unora din părțile sale, pentru a facilita accesul pasagerilor;

            2.6.         „sistem de blocare”, un dispozitiv care asigura menținerea în poziția de utilizare a scaunului și a părților sale;

            2.7.         „strapontină”, un scaun la care nu numai spătarul poate fi repliat către înainte spre șezut, ci și șezutul poate
                         pivota către înainte în raport cu podeaua.

            3.           CERERE DE OMOLOGARE CEE

            3.1.         Cererea de omologare CEE a unui tip de vehicul în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor este
                         prezentată de constructor sau de reprezentantul autorizat al acestuia.

            3.2.         Ea este însoțită de documentele menționate în continuare, în triplu exemplar, și de următoarele indicații:

            3.2.1.       descrierea detaliată a tipului de vehicul în ceea ce privește construcția scaunelor, a ancorajelor și a sistemului
                         lor de reglare și de blocare,

            3.2.2.       schițele scaunelor, ale ancorajelor acestora pe vehicul și ale sistemului lor de reglare și de blocare, la o scară
                         corespunzătoare și cu suficiente detalii.

            (1)    Textul prezentei anexe este similar în esență cu acela al Regulamentului nr. 17 al Comisiei Economice pentru Europa a ONU; în
                   special, subpunctele sunt aceleași; dacă un punct din Regulamentul nr. 17 nu are corespondent în prezenta anexă, numărul său
                   este indicat între paranteze cu titlu de referință.
 ---pagebreak--- 72        RO                                 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                   13/vol. 2

     3.3.       Trebuie prezentate autorității tehnice responsabile cu încercările de omologare:

     3.3.1.     un vehicul reprezentativ pentru tipul vehiculului care urmează a fi omologat,

     3.3.2.     un set suplimentar din scaunele cu care este dotat vehiculul, cu ancorajele aferente.

     4.         OMOLOGAREA CEE

     (4.1.)

     (4.2.)

     4.3.       O fișă conformă cu modelul care figurează în anexa IV este anexată la certificatul de omologare CEE.

     (4.4.)

     (4.4.1.)

     (4.4.2.)

     (4.5.)

     (4.6.)

     5.         SPECIFICAȚII GENERALE

     5.1.       Orice sistem de reglare și de deplasare, dacă există, trebuie să cuprindă un sistem de blocare care trebuie
                sa funcționeze automat.

     5.2.       Comanda de deblocare a dispozitivului menționat la punctul 2.5 trebuie să fie plasată pe partea exterioară
                a scaunului, în apropierea portierei. Ea trebuie să fie accesibilă cu ușurință, chiar și pentru ocupantul
                scaunului aflat imediat în spatele scaunului avut în vedere.

     6.         ÎNCERCĂRI

     6.1.       Încercarea de rezistență a spătarului și a sistemelor sale de blocare

     6.1.1.     Pentru această încercare, spătarul, dacă este reglabil, este blocat într-o poziție corespunzătoare unei înclinări
                către înapoi cât mai apropiată de 25°, în raport cu verticala dreptei de referință a bustului manechinului
                menționat la punctul 3 din anexa II, dacă nu există nici o indicație contrară a constructorului.

     6.1.2.     Se aplică pe partea superioară a structurii spătarului și prin intermediul unui element care reproduce spatele
                manechinului menționat la punctul 3 din anexa II o forță pe direcția longitudinală, orientată către înapoi,
                care produce un moment de 53 mdaN în raport cu punctul H.

     6.2.       Încercarea de rezistență a ancorajului și a sistemelor de blocare a scaunului

     6.2.1.     Aceste sisteme trebuie să reziste, pentru toate pozițiile așezat, la forțele menționate la punctul 6.2.2. Se
                consideră însă că această condiție este îndeplinită dacă încercarea efectuată în pozițiile menționate la
                punctul 6.2.5 sau, dacă este cazul, la punctul 6.2.6, este satisfăcătoare.

     6.2.2.     O forță longitudinală orizontală care trece prin centrul de greutate al scaunului complet și egală cu greutatea
                scaunului complet înmulțită cu 20 este aplicată cadrului scaunului. Se efectuează, asupra aceluiași scaun,
                două încercări, forța fiind dirijată o dată către înainte și o dată către înapoi. Dacă scaunul este compus din
                părți separate, fixate fiecare pe caroseria vehiculului, încercările vor fi efectuate asupra fiecărei părți în
                condițiile specificate anterior. Dacă scaunul este compus din elemente fixate parțial pe caroseria vehiculului
                și menținute împreună prin anumite părți ale lor, încercările vor fi efectuate simultan aplicând, în centrul
                de greutate al fiecărei părți, forțele corespunzătoare fiecărui element considerat izolat.

     6.2.3.     Pentru încercarea prevăzută la punctul 6.2.1, se permite întărirea legăturii între spătar și șezut, cu condiția
                ca piesele de ranforsare să fie fixate de structura spătarului, la nivelul punctului de aplicare a forței și în
                punctul cel mai avansat al cadrului șezutului.
 ---pagebreak--- 13/vol. 2        RO                                 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                   73

            6.2.4.     Condițiile stabilite la punctul 6.2.2 pot fi considerate ca îndeplinite dacă două forțe, egale fiecare cu
                       jumătatea forței indicate, sunt aplicate la nivelul centrului de greutate al elementelor laterale de rezistență
                       a cadrului scaunului.

            6.2.5.     Scaunul trebuie încercat,

            6.2.5.1.   în poziția așezat cea mai avansată a ocupantului, șezutul fiind plasat în poziția cea mai înaltă și avansată
                       atunci când forța este aplicată în direcția înainte,

            6.2.5.2.   în poziția așezat cea mai retrasă a ocupantului, șezutul fiind plasat în poziția cea mai joasă și retrasă, atunci
                       când forța este aplicată în direcția înapoi.

            6.2.6.     În cazurile particulare în care îmbinarea sistemelor de blocare face ca într-o poziție, alta decât cea indicată
                       la punctele 6.2.5.1 și 6.2.5.2, o repartiție a forțelor asupra sistemelor de blocare și a ancorajelor să fie mai
                       defavorabilă decât cea rezultată din configurațiile menționate la aceste puncte, încercările vor fi reluate
                       pentru această poziție a scaunului.

            6.3.       Încercări de rezistență a sistemelor de blocare la efectele inerției

            6.3.1.     Atunci când o accelerație longitudinală orizontală cu o valoare de 20 g este aplicată ansamblului scaunului,
                       în direcția înainte și în direcția înapoi, nu trebuie să se constate desfacerea sistemelor de blocare.

            6.3.2.     Un calcul al efectelor inerției asupra tuturor elementelor sistemelor de blocare poate fi admis în locul
                       încercării dinamice prevăzute la punctul 6.3.1. Pentru acest calcul, nu se ține seama de forțele de frecare.

            6.4.       Se admit metode echivalente ale încercării cu condiția ca rezultatele menționate la punctele 6.1, 6.2 și 6.3
                       să poată fi obținute, fie integral cu ajutorul încercării de înlocuire, fie prin calcul, pe baza rezultatelor
                       încercării de înlocuire. Dacă se utilizează o metodă, alta decât aceea descrisă la punctele 6.1, 6.2 și 6.3,
                       trebuie demonstrată echivalența sa.

            7.         VERIFICARE

            7.1.       În cursul încercărilor prevăzute la punctele 6.1 și 6.2, nu trebuie să se constatate nici un defect al cadrului
                       scaunului sau al ancorajelor, al sistemelor de reglare și de deplasare sau al dispozitivelor de blocare ale
                       acestora. Cu toate acestea, nu se cere ca sistemele de reglare, de deplasare și de blocare să fie în stare de
                       funcționare după aceste încercări. Cu toate acestea, sistemul de deplasare menționat la punctul 2.5 trebuie
                       să poată fi deblocat după încercare.

            (8.)

            9.         CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

            (9.1.)

            9.2.       Pentru a verifica conformitatea tipului omologat, se va proceda la un număr suficient de controale, prin
                       sondaj, asupra vehiculelor de serie.

            9.3.       În general, aceste verificări se limitează la măsurări dimensionale. Totuși, dacă se dovedește necesar,
                       vehiculele și scaunele vor fi supuse la încercări privind cerințele de la punctul 6.

            (10.)

            (11.)
 ---pagebreak--- 74        RO                                 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                13/vol. 2

                                                             ANEXA II

        PROCEDURA DE DETERMINARE A PUNCTULUI H ȘI A UNGHIULUI REAL DE ÎNCLINARE A
     SPĂTARULUI ȘI DE VERIFICARE A RELAȚIEI LOR CU PUNCTUL R ȘI CU UNGHIUL PROIECTAT DE
                                   ÎNCLINARE A SPĂTARULUI

     0.        GENERALITĂȚI
               Cerințele prezentei anexe nu se aplică decât vehiculelor din categoria M1.

     1.        DEFINIȚII

     1.1.      Punctul „H”: a se vedea punctul 1.1 din anexa IV la Directiva nr. 74/60/CEE.

     1.2.      Punctul „R”: a se vedea punctul 1.2 din anexa IV la Directiva nr. 74/60/CEE.

     1.3.      Prin „unghiul de înclinare a spătarului” se înțelege înclinarea spătarului în raport cu verticala.

     1.4.      Prin „unghiul real de înclinare a spătarului” se înțelege unghiul format de verticala care trece prin punctul H
               și linia de referință a trunchiului corpului omenesc reprezentat de manechinul menționat la punctul 3.

     1.5.      Prin „unghiul proiectat de înclinare a spătarului” se înțelege unghiul indicat de constructor, care

     1.5.1.    determină unghiul de înclinare a spătarului în raport cu poziția normală de conducere sau de mers cea mai
               joasă și cea mai retrasă a fiecăruia dintre scaune stabilită de către constructorul vehiculului,

     1.5.2.    este format în punctul R de verticala și de linia de referință a trunchiului,

     1.5.3.    corespunde teoretic unghiului real de înclinare a spătarului.

     2.        DETERMINAREA PUNCTELOR H
               A se vedea punctul 2 din anexa IV la Directiva nr. 74/60/CEE.

     3.        CARACTERISTICILE MANECHINULUI
               A se vedea punctul 3 din anexa IV la Directiva nr. 74/60/CEE.

     4.        AȘEZAREA MANECHINULUI
               A se vedea punctul 4 din anexa IV la Directiva nr. 74/60/CEE.

     5.        REZULTATE

     5.1.      Manechinul fiind așezat conform punctului 4, punctul H și unghiul real de înclinare a spătarului vizat sunt
               constituite din punctul H și unghiul de înclinare a liniei de referință a trunchiului manechinului.

     5.2.      Fiecare dintre coordonatele punctului H și unghiul real de înclinare a spătarului sunt măsurate cu cea mai mare
               precizie posibilă. Același lucru se aplică și coordonatelor care reprezintă punctele caracteristice și bine
               determinate ale habitaclului. Proiecțiile acestor puncte pe un plan vertical longitudinal vor fi reprezentate
               grafic într-o diagramă în care se indică și unghiul real de înclinare măsurat.

     6.        VERIFICAREA POZIȚIEI RELATIVE A PUNCTELOR R ȘI H ȘI A RAPORTULUI DINTRE UNGHIUL
               PROIECTAT ȘI UNGHIUL REAL DE ÎNCLINARE A SPĂTARULUI

     6.1.      Rezultatele măsurărilor efectuate conform punctului 5.2 pentru punctul H și pentru unghiul real de înclinare
               a spătarului trebuie comparate cu coordonatele punctului R și cu unghiul proiectat de înclinare a spătarului
               care sunt indicate de constructorul vehiculului.
 ---pagebreak--- 13/vol. 2      RO                                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                    75

            6.2.    Verificarea poziției relative a celor două puncte, unul în raport cu celălalt, este considerată drept satisfăcătoare
                    pentru poziția așezat avută în vedere dacă coordonatele punctelor H sunt situate într-un dreptunghi
                    longitudinal ale cărui laturi orizontale și verticale au 30 mm, respectiv 20 mm și ale cărui diagonale se
                    intersectează în punctul R. Verificarea unghiului de înclinare a spătarului este considerată drept satisfăcătoare
                    dacă unghiul real de înclinare a spătarului deviază cu mai mult de 3o de la unghiul proiectat de înclinare. Dacă
                    aceste condiții sunt îndeplinite, punctul R și unghiul de înclinare proiectat sunt utilizate pentru încercare și,
                    dacă este necesar, manechinul este reglat pentru ca punctul H să coincidă cu punctul R și ca unghiul real de
                    înclinare să coincidă cu unghiul proiectat.

            6.3.    Dacă punctul H sau unghiul real de înclinare nu îndeplinesc cerințele punctului 6.2 se efectuează alte două
                    determinări ale punctului H sau ale unghiului de înclinare (în total trei determinări).

                    Dacă rezultatele obținute în două din cele trei operațiuni îndeplinesc cerințele de la punctul 6.2, rezultatul
                    încercării este considerat satisfăcător.

            6.4.    Dacă rezultatele obținute în cel puțin două din cele trei operațiuni nu îndeplinesc cerințele de la punctul 6.2,
                    rezultatul încercării nu este considerat satisfăcător.

            6.5.    În cazul prevăzut la punctul 6.3 și în cazul în care verificarea nu poate fi efectuată deoarece constructorul nu
                    a prezentat informații privind poziția punctului R sau privind unghiul de înclinare prevăzut al spătarului,
                    media aritmetică a rezultatelor celor trei determinări poate fi utilizată și considerată drept aplicabilă în toate
                    cazurile în care punctul R sau unghiul de înclinare proiectat al spătarului sunt menționate în prezenta
                    directivă.

            6.6.    Pentru a verifica, pe un vehicul aflat în fabricație, poziția relativă a punctelor R și H și raportul între unghiul
                    proiectat și unghiul real de înclinare a spătarului, dreptunghiul menționat la punctul 6.2 este înlocuit de un
                    pătrat cu latura de 50 mm, iar unghiul real de înclinare a spătarului nu trebuie să difere cu mai mult de 5°
                    de unghiul proiectat.
 ---pagebreak--- 76        RO                                Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                           13/vol. 2

                                                           ANEXA III

                                        GENERALITĂȚI, SPECIFICAȚII GENERALE

     1.     GENERALITĂȚI

     1.1.   Cerințele din prezenta anexă se aplică vehiculelor de categorie M2, M3, N1, N2 sau N3.

     2.     SPECIFICAȚII GENERALE

     2.1.   Scaunele și banchetele trebuie să fie fixate solid de vehicul.

     2.2.   Scaunele și banchetele culisante trebuie să poată fi blocate automat în toate pozițiile prevăzute.

     2.3.   Spătarele reglabile trebuie să poată fi blocate automat în toate pozițiile prevăzute.

     2.4.   Scaunele și banchetele rabatabile și spătarele lor rabatabile trebuie să poată fi blocate automat în poziție
            normală.
 ---pagebreak--- 13/vol. 2   RO   Jurnalul Oficial al Uniunii Europene   77

                              ANEXA IV


title: Directiva 2005/40/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 de modificare a Directivei 77/541/CEE a Consiliului de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la centurile de siguranță și la sistemele de reținere ale autovehiculelorText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 49

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               165

         32005L0040

               L 255/146

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2005/40/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 7 septembrie 2005
   de modificare a Directivei 77/541/CEE a Consiliului de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la centurile de siguranță și la sistemele de reținere ale autovehiculelor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 95 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Cercetările au arătat că folosirea centurilor de siguranță și a sistemelor de reținere poate contribui la reducerea substanțială a numărului de decese și a severității rănilor în cazul unui accident, chiar al unuia produs prin rostogolire. Montarea acestor elemente la toate categoriile de vehicule va constitui cu siguranță un important pas înainte către creșterea siguranței rutiere și, implicit, către salvarea de vieți omenești.

               (2)

               Se poate obține un beneficiu substanțial pentru societate în cazul în care toate vehiculele sunt prevăzute cu centuri de siguranță.

               (3)

               În Rezoluția sa din 18 februarie 1986 privind măsurile comune de reducere a accidentelor rutiere, ca parte a programului comunitar pentru siguranța rutieră (3), Parlamentul European a accentuat necesitatea de a impune obligativitatea purtării centurii de siguranță de către toți pasagerii, inclusiv copiii, cu excepția cazului în care circulă în vehiculele de transport public. Prin urmare, trebuie să se facă distincție între autobuzele utilizate pentru transportul public și alte vehicule în ceea ce privește instalarea obligatorie a centurilor de siguranță și/sau a sistemelor de reținere.

               (4)

               În conformitate cu Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (4), sistemul comunitar de omologare a fost pus în aplicare pentru toate vehiculele noi din categoria M1 doar de la 1 ianuarie 1998. În consecință, doar aceste vehicule trebuie să fie echipate cu centuri de siguranță și/sau sisteme de reținere care îndeplinesc dispozițiile Directivei 77/541/CEE (5).

               (5)

               Până la extinderea sistemului comunitar de omologare la toate categoriile de vehicule, ar trebui impusă, în interesul siguranței rutiere, instalarea centurilor de siguranță și/sau a sistemelor de reținere, la vehiculele aparținând altor categorii decât M1.

               (6)

               Directiva 77/541/CEE prevede deja toate dispozițiile tehnice și administrative care permit omologarea vehiculelor aparținând altor categorii decât M1. Prin urmare, nu este necesar ca statele membre să introducă dispoziții suplimentare.

               (7)

               De la intrarea în vigoare a Directivei 96/36/CE a Comisiei din 17 iunie 1996 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 77/541/CEE a Consiliului în ceea ce privește centurile de siguranță și sistemele de reținere ale autovehiculelor (6), mai multe state membre au impus deja obligativitatea dispozițiilor prevăzute de aceasta în privința vehiculelor care aparțin altor categorii decât M1. Constructorii și furnizorii lor au dezvoltat, astfel, tehnologia adecvată.

               (8)

               Directiva 2001/85/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2001 privind dispozițiile speciale aplicabile vehiculelor destinate transportului de pasageri care au mai mult de opt locuri pe scaune în plus față de locul conducătorului auto (7), prevede ca persoanele cu mobilitate redusă, cum ar fi persoanele cu handicap, să aibă acces mai ușor în vehiculele utilizate pentru transportul de pasageri prevăzute cu mai mult de opt locuri. Este necesar ca statele membre să poată autoriza instalarea de centuri de siguranță și/sau sisteme de reținere care nu sunt în conformitate cu specificațiile tehnice ale Directivei 77/541/CEE, dar care sunt proiectate în mod special în vederea siguranței persoanelor în aceste vehicule.

               (9)

               Este necesar ca Directiva 77/541/CEE să fie modificată în consecință.

               (10)

               Întrucât obiectivul prezentei directive, respectiv îmbunătățirea siguranței rutiere prin impunerea obligativității montării centurilor de siguranță la anumite categorii de vehicule nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, însă, dată fiind amploarea acestei acțiuni, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru a realiza acest obiectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Modificări aduse Directivei 77/541/CEE
   Directiva 77/541/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 2a
               (1)   Statele membre pot, în temeiul legislației interne, să permită instalarea de centuri de siguranță sau sisteme de reținere, altele decât cele reglementate de prezenta directivă, cu condiția ca acestea să fie destinate persoanelor cu handicap.
               (2)   De asemenea, statele membre pot excepta de la respectarea dispozițiilor prezentei directive sistemele de reținere concepute în conformitate cu dispozițiile anexei VII la Directiva 2001/85/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2001 privind dispozițiile speciale aplicabile vehiculelor destinate transportului de pasageri care au mai mult de opt locuri pe scaune în plus față de locul conducătorului auto (8).
               (3)   Cerințele de la punctul 3.2.1 din anexa I la prezenta directivă nu se aplică la centurile de siguranță și sistemele de reținere reglementate de alineatele (1) și (2).

               2.

               La articolul 9 se adaugă următorul alineat:
               „Vehiculele din categoriile M2 și M3 se împart în clase în conformitate cu definițiile de la punctul 2 din anexa I la Directiva 2001/85/CE.”

               3.

               Anexa I se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           nota de subsol referitoare la punctul 3.1 se elimină;

                           (b)

                           punctul 3.1.1 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „3.1.1.

                                       Cu excepția locurilor destinate exclusiv utilizării pe perioada de staționare a vehiculului, scaunele vehiculelor care aparțin categoriilor M1, M2 (din clasa III sau B), M3 (din clasa III sau B) și N sunt echipate cu centuri de siguranță și/sau sisteme de reținere în conformitate cu cerințele prezentei directive.
                                       Vehiculele din clasa I, II sau A care aparțin categoriei M2 sau M3 pot fi echipate cu centuri de siguranță și/sau sisteme de reținere, cu condiția să fie în conformitate cu cerințele prezentei directive.”

         Articolul 2
   Măsurile avute în vedere pentru persoanele cu handicap
   Comisia examinează, până la 20 aprilie 2008, procedurile speciale pentru armonizarea cerințele pentru centurile de siguranță destinate persoanelor cu handicap, pe baza standardelor internaționale și a normelor interne existente, pentru a asigura un nivel de siguranță echivalent celui prevăzut de prezenta directivă. Comisia prezintă, după caz, proiecte de măsuri. Modificările prezentei directive se adoptă în conformitate cu articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 3
   Punerea în aplicare
   (1)   Începând cu 20 aprilie 2006, în ceea ce privește instalarea centurilor de siguranță și/sau a sistemelor de reținere care sunt în conformitate cu cerințele prevăzute de Directiva 77/541/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, statele membre:

               (a)

               nu refuză acordarea omologării CE de tip sau a omologării naționale de tip pentru un tip de vehicul;

               (b)

               nu interzic înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a vehiculelor noi.

         (2)   Începând cu 20 octombrie 2006, în ceea ce privește instalarea centurilor de siguranță și/sau a sistemelor de reținere care nu sunt în conformitate cu cerințele prevăzute de Directiva 77/541/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, pentru un tip nou de vehicul, statele membre:

               (a)

               nu mai acordă omologarea CE de tip;

               (b)

               refuză acordarea omologării naționale de tip.

         (3)   Începând cu 20 octombrie 2007, în ceea ce privește instalarea centurilor de siguranță și/sau a sistemelor de reținere care nu sunt în conformitate cu cerințele prevăzute de Directiva 77/541/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, statele membre:

               (a)

               consideră certificatele de conformitate care însoțesc vehiculele noi ca nemaifiind valabile în sensul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE;

               (b)

               refuză înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a vehiculelor noi, cu excepția cazului în care se invocă dispozițiile articolului 8 alineatul (2) din Directiva 70/156/CEE.

         Articolul 4
   Transpunerea
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 20 aprilie 2006, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre informează de îndată Comisia în această privință.
   (2)   Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 21 aprilie 2006.
   (3)   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (4)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 6
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasburg, 7 septembrie 2005.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BORRELL FONTELLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. CLARKE

      (1)  JO C 80, 30.3.2004, p. 10.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 17 decembrie 2003 (JO C 91 E, 15.4.2004, p. 491), Poziția comună a Consiliului din 24 ianuarie 2005 (JO C 111 E, 11.5.2005, p. 28), Poziția Parlamentului European din 26 mai 2005 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 68, 24.3.1986, p. 35.

      (4)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/78/CE a Comisiei (JO L 153, 30.4.2004, p. 103).

      (5)  JO L 220, 29.8.1977, p. 95, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003.

      (6)  JO L 178, 17.7.1996, p. 15.

      (7)  JO L 42, 13.2.2002, p. 1.

      (8)  JO L 42, 13.2.2002, p. 1.”


title: Directiva 1999/40/CE a Comisiei din 6 mai 1999 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/622/CEE a Consiliului cu privire la dispozitivele de protecție în cazul răsturnării tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (probe statice)Text cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

31999L0040

Official Journal L 124 , 18/05/1999 P. 0011 - 0013 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 24 P. 26  - 28

		19990506Directiva 1999/40/CE a Comisieidin 6 mai 1999de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/622/CEE a Consiliului cu privire la dispozitivele de protecție în cazul răsturnării tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (probe statice)(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 74/150/CEE a Consiliului din 4 martie 1974 de armonizare a legislațiilor statelor membre cu privire la omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți [1], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului [2], în special articolul 11,având în vedere Directiva 79/622/CEE a Consiliului din 25 iunie 1979 de armonizare a legislațiilor statelor membre cu privire la dispozitivele de protecție în cazul răsturnării tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (probe statice) [3], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/413/CEE [4], în special articolul 11,(1) întrucât, pentru creșterea securității, în momentul de față este necesar să se precizeze modalitățile de testare a dispozitivelor de protecție în cazul răsturnării tractoarelor agricole sau forestiere pe roți, ținând seama de diversitatea echipamentelor;(2) întrucât este necesară armonizarea modalităților de testare a acestor dispozitive în conformitate cu modalităților stabilite în codul 4 al Organizației de Cooperare si Dezvoltare Economică (OCDE) privind testările oficiale ale structurilor de protecție a tractoarelor agricole (probe statice);(3) întrucât dispozițiile prezentei directive sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit la articolul 12 din Directiva 74/150/CEE,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Anexele II și III la Directiva 79/622/CEE se modifică în conformitate cu textul din anexă.Articolul 2(1) Începând cu 1 iulie 2000, statele membre nu pot:- să refuze, pentru un tip de tractor, omologarea CE sau națională de tip sau eliberarea documentului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE;- să interzică prima punere în circulație a tractoarelor,în cazul în care tractoarele respective corespund prevederilor Directivei 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă.(2) Începând cu 1 ianuarie 2001 statele membre:- nu mai pot elibera documentul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor, în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor din Directiva 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă;- pot refuza omologarea națională a unui tip de tractor în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor din Directiva 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă.Articolul 3(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2000. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 6 mai 1999.Pentru ComisieMartin BangemannMembru al Comisiei[1] JO L 84, 28.3.1974, p. 10.[2] JO L 277, 10.10.1997, p. 24.[3] JO L 179, 17.7.1979, p. 1.[4] JO L 200, 26.7.1988, p. 32.--------------------------------------------------19990506ANEXĂAnexele II și III la Directiva 79/622/CEE se modifică după cum urmează:1. La anexa II punctul 1.2.4 se adaugă următorul text:"Toate elementele pe care șoferul însuși le poate îndepărta sunt retrase în momentul testărilor. În cazul în care este posibilă menținerea deschisă a ușilor și a ferestrelor sau îndepărtarea lor în timpul utilizării, acestea trebuie să fie menținute deschise sau trebuie îndepărtate pe durata testărilor, pentru a nu contribui la creșterea rezistenței structurii de protecție. În cazul în care, în această poziție, ele constituie un pericol pentru șofer în cazul răsturnării tractorului, acest fapt trebuie menționat în raportul de testare."2. Anexa III se modifică după cum urmează:(a) la punctul 1.3 primul paragraf se adăugă următorul text:"În cazul unui tractor cu post de comandă reversibil, sarcina se aplică la extremitatea superioară a structurii de protecție, la mijlocul celor două puncte de referință ale scaunului.";(b) se inserează punctele 2.2.11, 2.2.12 și 2.2.13:"2.2.11. În cazul unui tractor cu post de comandă reversibil, zona de degajare este înfășurătoarea celor două zone de degajare definite conform celor două poziții diferite ale volanului și ale scaunului.2.2.12. În cazul unui tractor care poate fi echipat cu scaune opționale, pe durata testelor se utilizează înfășurătoarea combinată produsă de punctele de referință ale scaunului, din ansamblul de opțiuni propuse pentru scaun. Structura de protecție nu trebuie să pătrundă în interiorul zonei de degajare compozite, corespunzătoare diferitelor puncte de referință ale scaunului.2.2.13. În cazul în care, după efectuarea testului, se propune o nouă opțiune, se recurge la un calcul pentru a determina dacă zona de degajare din jurul noului punct de referință a scaunului se găsește în interiorul înfășurătoarei determinate anterior. Dacă nu acesta este cazul, trebuie să se procedeze la un nou test."--------------------------------------------------


title: Directiva 92/114/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1992 privind proeminențele exterioare existente în partea din față a peretelui posterior al cabinei de pe autovehiculele din categoria N

text:
               07/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               190

         31992L0114

               L 409/17

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/114/CEE A CONSILIULUI

   din 17 decembrie 1992
   privind proeminențele exterioare existente în partea din față a peretelui posterior al cabinei de pe autovehiculele din categoria N
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât este necesar să fie adoptate măsurile de instituire progresivă a pieței interne pe o perioadă care se va încheia la 31 decembrie 1992; întrucât piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne în care este asigurată libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor;
   întrucât cerințele tehnice pe care trebuie să le îndeplinească vehiculele în temeiul legislațiilor naționale se referă la proeminențele exterioare existente în partea din față a peretelui posterior al cabinei din vehiculele utilitare;
   întrucât aceste cerințe diferă de la un stat la altul; întrucât este de aceea necesar să fie adoptate aceleași cerințe de către toate statele membre, fie în completarea, fie în locul normelor actuale ale acestora pentru a facilita aplicarea, în cazul fiecărui tip de vehicul, a procedurii de omologare CEE care face obiectul Directivei 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind omologarea autovehiculelor și a remorcilor acestora (4);
   întrucât este urgent și imperativ ca, în scopul îmbunătățirii siguranței circulației rutiere, cabinele autovehiculelor din categoria N să nu prezinte nici o proeminență exterioară neprotejată, pentru a se reduce riscul sau gravitatea rănilor pe care le-ar putea suporta o persoană care intră în contact cu suprafața exterioară a vehiculului în caz de accident;
   întrucât este necesară conformitatea cu cerințele tehnice din Regulamentul CEE nr. 61 (Comisia Economică pentru Europa a Națiunilor Unite) privind cerințele unitare cu privire la proeminențele exterioare ale cabinelor de pe vehiculele utilitare; întrucât documentul menționat este anexat la Acordul din 20 martie 1958 privind adoptarea condițiilor unitare de omologare și recunoaștere reciprocă a omologării echipamentelor și pieselor de pe autovehicule,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În înțelesul prezentei directive, „vehicul” înseamnă orice autovehicul din categoria N astfel cum este definit în anexa I la Directiva 70/156/CEE, proiectat și fabricat pentru circulația rutieră, cu sau fără caroserie, care are cel puțin patru roți și o viteză maximă din construcție mai mare de 25 kilometri pe oră.
   Articolul 2
   Statele membre nu pot refuza omologarea CEE, sau omologarea la nivel național a unui tip de vehicul, sau interzice vânzarea, înmatricularea, punerea în circulație sau utilizarea unui vehicul din motive privind proeminențele exterioare în partea din față a peretelui posterior al cabinei vehiculelor utilitare, dacă acesta îndeplinește cerințele prevăzute în anexa I.
   Articolul 3
   Modificările necesare pentru adaptarea cerințelor din anexe la progresul tehnic sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 13 din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive, până cel târziu la 1 iunie 1993. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Statele membre aplică aceste dispoziții începând cu 1 octombrie 1993.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 decembrie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. NEEDHAM

      (1)  JO C 230, 4.9.1991, p. 46.

      (2)  JO C 67, 16.3.1992, p. 77 și

      JO C 305, 23.11.1992.

      (3)  JO C 49, 24.2.1992, p. 3.

      (4)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/403/CEE (JO L 220, 8.8.1987, p. 44).
   ANEXA I
   1.   DOMENIU DE APLICARE
   Prezenta directivă se aplică proeminențelor exterioare existente în partea din față a peretelui posterior al cabinelor de pe autovehiculele din categoria N; aceasta privește doar suprafețele exterioare care sunt definite aici și nu se aplică retrovizoarelor exterioare sau suportului acestora, accesoriilor, antenelor radio sau portbagajelor accesorii.
   2.   DEFINIȚII
   În înțelesul prezentei directive:
   2.1.   „suprafață exterioară” înseamnă partea vehiculului situată în partea din față a peretelui posterior al cabinei, așa cum este definită la punctul 2.5, cu excepția peretelui posterior, și cuprinzând elemente cum sunt aripile sau barele parașoc față și roțile față;
   2.2.   „omologarea vehiculului” înseamnă omologarea unui tip de vehicul privind proeminențele exterioare ale acestuia;
   2.3.   „tip de vehicul” înseamnă autovehicule care nu prezintă diferențe esențiale privind „suprafața exterioară”;
   2.4.   „cabină” înseamnă partea de caroserie care constituie compartimentul rezervat conducătorului auto și pasagerilor, inclusiv portierele;
   2.5.   „perete posterior al cabinei” înseamnă partea situată cel mai în spate pe suprafața exterioară a compartimentului rezervat conducătorului auto și pasagerilor. Atunci când nu este posibil să i se definească poziția, acest perete este considerat ca fiind, în sensul acestei directive, planul vertical transversal situat la 50 de centimetri în spate față de punctul (R) al locului conducătorului auto, în condițiile în care scaunul, dacă este reglabil, a fost reglat în punctul cel mai în spate al poziției de condus (vezi anexa III la Directiva 77/649/CEE (1). În cazul în care cabina este echipată cu mai multe scaune, este necesar să se ia în considerare scaunul cel mai îndepărtat după ce a fost rabatat la maximum. Fabricantul poate cere o distanță diferită dacă se demonstrează că 50 de cm nu sunt suficienți pentru un vehicul dat;
   2.6.   „plan de referință” înseamnă un plan orizontal trecând prin centrul roților față sau un plan orizontal situat la 50 cm deasupra solului, cel mai jos fiind luat în considerare; acest plan este definit pentru vehiculele încărcate;
   2.7.   „linie de planșeu” înseamnă o linie determinată după cum urmează:
   se deplasează în jurul structurii exterioare a vehiculului încărcat un con cu axa verticală de înălțime nedefinită având un semi-unghi de 15° în așa fel încât acesta să rămână tangent, cât mai jos posibil, la suprafața exterioară a caroseriei. Linia de planșeu este linia geometrică a punctelor de tangență. La determinarea liniei de planșeu nu trebuie să se țină seama de țevile de eșapament, nici de roți, nici de elemente mecanice funcționale legate de suportul orizontal, cum sunt: punctele de ridicare a cricului, punctele de fixare a suspensiilor, punctele de cuplare pentru depanare sau transport. În ceea ce privește golurile care există pentru trecerea roților, se consideră că acestea sunt umplute de o suprafață imaginară care prelungește fără discontinuități suprafața exterioară adiacentă. Se iau în considerare barele parașoc față pentru determinarea liniei de planșeu. În funcție de tipul de autovehicul luat în considerare, linia de planșeu poate fi situată fie la extremitatea profilului barei parașoc, fie în panoul caroseriei situat sub bara parașoc. Dacă există simultan două sau mai multe puncte de tangență, pentru determinarea liniei de planșeu se ia în considerare punctul de tangență cel mai jos;
   2.8.   „rază de curbură” înseamnă raza arcului de cerc care se apropie cel mai mult de forma rotunjită a părții luate în considerare;
   2.9.   „vehicul încărcat” înseamnă vehicul cu încărcarea maximă tehnic admisibilă, aceasta fiind repartizată între osii în conformitate cu indicațiile constructorului.
   3.   CERINȚE GENERALE
   Prezenta directivă nu se aplică părților „suprafeței exterioare” a vehiculului care, atunci când vehiculul nu este încărcat și portierele, ferestrele și trapele de acces în cabină etc. se află în poziție închisă, se găsesc:
   3.1.1.   în exteriorul unei zone a cărei limită superioară este un plan orizontal situat la 2 metri deasupra solului și a cărei limită inferioară este, la alegerea constructorului, fie planul de referință definit la punctul 2.6, fie linia de planșeu definită la punctul 2.7.
   sau,
   3.1.2.   în zona definită la punctul 3.1.1, dar care, în condiții statice, nu pot fi atinse de o sferă cu diametrul de 100 mm.
   3.1.3.   Atunci când planul de referință constituie limita inferioară a zonei, se iau de asemenea în considerare părțile vehiculului situate dedesubtul planului de referință cuprinse între două suprafețe verticale, una tangentă la suprafața exterioară a vehiculului și cealaltă paralelă cu aceasta la o distanță de 80 mm către interiorul vehiculului pornind din punctul în care planul de referință este tangent la caroseria vehiculului.
   3.2.   Suprafața exterioară a vehiculului nu trebuie să prezinte, orientată spre exterior, nici o parte care să poată duce la acroșarea pietonilor, a cicliștilor sau a motocicliștilor.
   3.3.   Suprafața exterioară nu trebuie să prezinte, orientată spre exterior, nici o parte ascuțită sau tăioasă și nici o proeminență care, prin formă, dimensiuni, orientare sau duritate ar putea provoca leziuni corporale unei persoane lovite sau atinse de suprafața exterioară în caz de coliziune.
   3.4.   Proeminențele suprafeței exterioare de o duritate care nu depășește 60 Shore A pot avea o rază de curbură inferioară valorilor prevăzute la punctul 4.
   4.   CERINȚE SPECIALE
   4.1.   Motive ornamentale, simboluri comerciale, litere și cifre ale siglelor comerciale
   4.1.1.   Motivele ornamentale, simbolurile comerciale, literele și cifrele siglelor comerciale nu trebuie să prezinte nici o rază de curbură mai mică de 2,5 mm. Această cerință nu se aplică elementelor cu proeminențe mai mici de 5 mm față de suprafața înconjurătoare, cu condiția ca acestea să nu aibă muchii tăioase orientate spre exterior.
   4.1.2.   Motivele ornamentale, simbolurile comerciale, literele și cifrele siglelor comerciale care au proeminențe mai mari de 10 mm față de suprafața înconjurătoare trebuie să poată fi eliminate, să se desprindă sau să poată fi rabatate la o forță de 10 daN aplicată în punctul cel mai proeminent al acestora, indiferent în ce direcție, într-un plan aproximativ paralel cu suprafața la care se raportează. Forța de 10 daN este aplicată printr-un poanson cu vârful plat de un diametru maxim de 50 mm. Dacă aceste condiții nu sunt întrunite, se utilizează o metodă echivalentă. După eliminarea, detașarea sau rabatarea motivelor ornamentale, părțile care rămân nu trebuie să iasă în afară cu mai mult de 10 mm sau să prezinte muchii ascuțite, neprotejate sau tăioase.
   4.2.   Apărătoare și rame de faruri
   4.2.1.   Apărătoarele și ramele proeminente sunt admise la faruri cu condiția ca ele să nu iasă în afară cu mai mult de 30 mm față de suprafața transparentă exterioară a farului și ca raza lor de curbură să fie în orice punct de cel puțin 2,5 mm.
   4.2.2.   Farurile escamotabile trebuie să îndeplinească cerințele de la punctul 4.2.1, atât în poziție de funcționare, cât și în poziție de escamotare.
   4.2.3.   Dispozițiile de la punctul 4.2.1 nu se aplică farurilor integrate sau sudate pe caroserie dacă aceasta este conformă cu cerințele de la punctul 3.2.
   4.3.   Grătare
   Elementele grătarelor trebuie să prezinte elemente de curbură:

               —

               de cel puțin 2,5 mm, dacă distanța între elementele consecutive este mai mare de 40 de mm,

               —

               de cel puțin 1 mm, dacă această distanță este cuprinsă între 25 mm și 40 mm,

               —

               de cel puțin 0,5 mm, dacă această distanță este mai mică de 25 de mm.

         4.4.   Ștergătoare de parbriz și dispozitiv pentru curățarea farurilor
   4.4.1.   Dispozitivele menționate trebuie să fie poziționate în așa fel încât arborele suport să fie acoperit de un element protector cu o rază de curbură de cel puțin 2,5 mm și o suprafață minimă de 150 mm2, măsurată în proiecție pe o secțiune la o distanță de 6,5 mm cel mult față de punctul cel mai proeminent.
   4.4.2   Dispozitivele de spălare a parbrizului și dispozitivul de curățare a farurilor trebuie să aibă o rază de curbură de cel puțin 2,5 mm. Dacă acestea au o proeminență mai mică de 5 mm, muchiile lor orientate spre exterior trebuie să fie rotunjite.
   4.5.   Dispozitive de protecție (bare parașoc)
   4.5.1.   Extremitățile dispozitivelor de protecție față trebuie să fie înclinate față de suprafața exterioară a caroseriei.
   4.5.2.   Elementele dispozitivelor de protecție față trebuie să fie proiectate astfel încât toate suprafețele rigide orientate spre exterior să aibă o rază de curbură de cel puțin 5 mm.
   4.5.3.   Accesoriile cum sunt cârligele de remorcare și troliurile nu trebuie să iasă în afară mai mult decât suprafața cea mai proeminentă a barei parașoc. Totuși, troliurile pot ieși în afară mai mult decât suprafața cea mai proeminentă a barei parașoc cu condiția ca acestea să fie acoperite, atunci când nu sunt folosite, de un dispozitiv protector adecvat cu o rază de curbură de cel puțin 2,5 mm.
   4.5.4.   Cerințele de la punctul 4.5.2 nu se aplică elementelor aflate pe barele parașoc sau făcând parte din acestea, dacă au o proeminență mai mică de 5 mm. Muchiile dispozitivelor cu o proeminență mai mică de 5 mm trebuie să fie rotunjite. În ce privește dispozitivele fixate pe barele parașoc și la care s-a făcut referire în alte alineate din prezenta directivă, pentru acestea rămân valabile cerințele particulare care le iau în considerare din această directivă.
   4.6.   Mânere, articulații, butoane de presiune, portbagaje și capote, clape și trape de acces
   4.6.1.   Aceste elemente nu trebuie să aibă proeminențe mai mari de 30 mm în cazul butoanelor de presiune, de 70 mm în cazul mânerelor ajutătoare pentru urcare și a mânerelor de încuiere a capotei, de 50 mm în toate celelalte cazuri. Raza de curbură a acestora trebuie să fie de cel puțin 2,5 mm.
   În cazul în care mânerele de la portierele laterale sunt de tip rotativ, acestea trebuie să îndeplinească una dintre următoarele două cerințe:
   4.6.2.1.   în cazul mânerelor care pivotează paralel cu planul portierei, extremitatea deschisă a mânerului trebuie să fie orientată spre spate. Această extremitate trebuie să fie înclinată spre planul portierei și să se afle într-un cadru de protecție sau într-o alveolă;
   4.6.2.2.   mânerele care pivotează către exterior într-o direcție care nu este paralelă cu planul portierei trebuie, în poziție închisă, să se afle într-un cadru de protecție sau într-o alveolă. Extremitatea deschisă trebuie orientată fie înspre spate, fie în jos.
   Totuși, mânerele care nu îndeplinesc această ultimă cerință pot fi acceptate dacă:

               —

               au un mecanism de rapel independent;

               —

               în cazul în care mecanismele de rapel nu funcționează, acestea nu au o proeminență mai mare de 15 mm;

               —

               în această poziție deschisă au o rază de curbură de cel puțin 2,5 mm (această condiție nu este cerută dacă, în poziția de deschidere maximă, proeminența este mai mică de 5 mm, caz în care unghiurile părților orientate spre exterior trebuie să fie rotunjite);

               —

               suprafața extremității libere a acestora este de cel puțin 150 mm2 atunci când este măsurată la maxim 6,5 mm față de punctul cel mai proeminent.

         4.7.   Trepte și scări
   Muchiile treptelor și scărilor trebuie să fie rotunjite.
   4.8.   Deflectoare laterale de aer și de ploaie și deflectoare de aer împotriva murdăririi ferestrelor
   Muchiile care pot fi îndreptate spre exterior trebuie să aibă o rază de curbură de cel puțin 1 mm.
   4.9.   Muchii de tablă
   Muchiile de tablă sunt admise cu condiția ca marginile să fie înclinate spre caroserie în așa fel încât muchia să nu poată fi atinsă de către o sferă cu diametrul de 100 mm sau cu condiția ca aceste muchii să fie acoperite de un element protector cu o rază de curbură de cel puțin 2,5 mm.
   4.10.   Piulițe de roată, capace ale butucului și dispozitive de protecție
   4.10.1.   Piulițele de roată, capacele butucului și dispozitivele de protecție nu trebuie să aibă nici o proeminență în formă de aripioară.
   4.10.2.   Când vehiculul rulează în linie dreaptă, nici o parte a roților alta decât pneurile situate deasupra planului orizontal care trece prin axa de rotație a acestora nu trebuie să iasă în afara proiecției verticale pe un plan orizontal a muchiei din panoul caroseriei situate deasupra roții. Totuși, dacă anumite cerințe funcționale justifică acest lucru, dispozitivele de protecție care acoperă piulițele de roată și capacele butucului pot ieși în afara proiecției verticale a acestei muchii, cu condiția ca raza de curbură a suprafeței din partea proeminentă să nu fie mai mică de 5 mm și ca proeminența, în raport cu proiecția verticală a muchiei panoului de caroserie, să nu fie în nici un caz mai mare de 30 de mm.
   4.10.3.   Atunci când piulițele și buloanele depășesc proiecția în plan a suprafeței exterioare a pneurilor (partea pneurilor situată deasupra planului orizontal care trece prin axa de rotație a roții), este obligatorie montarea dispozitivului (dispozitivelor) de protecție în conformitate cu punctul 4.10.2.
   4.11.   Punct de ridicare a cricului și țeavă (țevi) de eșapament
   4.11.1.   Punctele de ridicare a cricului, dacă acestea există, și țeava (țevile) de eșapament nu trebuie să iasă în afară cu mai mult de 10 mm fie față de proiecția verticală a liniei de planșeu, fie față de proiecția verticală a intersecției planului de referință cu suprafața exterioară a vehiculului.
   4.11.2.   Prin derogare de la această cerință, o țeavă de eșapament poate să iasă în afară cu mai mult de 10 mm cu condiția ca la extremitate muchiile acesteia să fie rotunjite și raza de curbură să fie de cel puțin 2,5 mm.
   4.12.   Proiecțiile și distanțele trebuie să fie măsurate în conformitate cu dispozițiile din anexa III.
   5.   CERERE DE OMOLOGARE CEE
   5.1.   Cererea de omologare CEE a unui tip de vehicul privind proeminențele sale exterioare este prezentată de către constructorul vehiculului sau de către reprezentantul acestuia acreditat în conformitate cu prevederile legii.
   Aceasta este însoțită de piesele enumerate în continuare, în trei exemplare:
   5.2.1.   o descriere a tipului de vehicul, a proeminențelor exterioare din partea din față a peretelui posterior al cabinei, inclusiv detaliile menționate în anexa III, precum și documentația cerută în conformitate cu articolul 3 din Directiva 70/156/CEE;
   5.2.2.   fotografii cu partea din față și părțile laterale ale vehiculului;
   5.2.3.   crochiurile cotate ale suprafeței exterioare unde figurează proeminențele exterioare, punctul (R), planul de referință sau linia de planșeu, care sunt necesare, în opinia serviciilor tehnice, pentru stabilirea conformității cu părțile 3 și 4.
   Solicitantul prezintă la serviciul tehnic care răspunde de testele de omologare:
   5.3.1.   un vehicul reprezentativ al modelului care urmează a fi omologat și piesa (piesele) din vehicul considerată (considerate) esențială (esențiale) pentru executarea controalelor și testărilor prevăzute prin prezenta directivă.
   5.3.2.   la cererea serviciului tehnic amintit, unele piese și unele eșantioane din materialele utilizate.
   6.   OMOLOGARE CEE
   Dacă vehiculul prezentat la omologare este conform cu dispozițiile vizate la punctul 5 și îndeplinește cerințele de la punctele 3 și 4, este acordată omologarea CEE și se stabilește un certificat care corespunde modelului din anexa IV.
   La cererea constructorului, orice autovehicul de categorie N1 poate fi omologat, în ceea ce privește proeminențele exterioare în partea din față a peretelui posterior al cabinei, pe baza cerințelor tehnice din Directiva 74/483/CEE (2).
   7.   EXTENSIA OMOLOGĂRII CEE
   Orice modificare a unui tip de vehicul sau a proeminențelor exterioare aflate pe partea din față a peretelui posterior al cabinei trebuie să fie comunicată serviciului administrativ care a omologat tipul de vehicul respectiv. Acest serviciu poate:
   7.1.1.   fie să considere că modificările aduse nu pot avea un efect negativ important și dacă, în orice caz, vehiculul rămâne conform cu cerințele luate în considerare;
   7.1.2.   fie că este necesar un nou raport de testare al serviciului tehnic care răspunde de efectuarea testărilor.
   7.2.   Autoritatea competentă care răspunde de acordarea extensiei omologării înscrie un număr de extensie pe certificatul de omologare, în conformitate cu anexa IV.

      (1)  JO L 267, 19.10.1977, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 90/630/CEE (JO L 341, 6.12.1990, p. 20).

      (2)  JO L 266, 2.10.1974, p. 4.
   ANEXA II
   MĂSURAREA PROEMINENȚELOR ȘI A INTERVALELOR
   1.   METODA PENTRU DETERMINAREA DIMENSIUNII PROEMINENȚEI UNUI ELEMENT MONTAT PE SUPRAFAȚA EXTERIOARĂ
   1.1.   Dimensiunea unei proeminențe montate pe un panou convex poate fi determinată fie direct, fie prin referirea la un crochiu al unei secțiuni adecvate a acestui element în poziția de instalare a acestuia.
   1.2.   Dacă dimensiunea proeminenței unui element montat pe un panou altfel decât convex nu poate fi determinată printr-o simplă măsurare, aceasta trebuie să fie determinată prin variația maximă a distanței între centrul unei sfere cu diametrul de 100 mm și linia nominală a panoului atunci când sfera este deplasată rămânând constant în contact cu acest element. Figura 1 arată un exemplu de utilizare a acestei metode.
   1.3.   În special la mânerele ajutătoare pentru urcare, proeminența este măsurată în raport cu planul care trece prin punctele de fixare ale acestor mânere. Se exemplifică la fig.2
   2.   METODA DE DETERMINARE A PROEMINENȚEI APĂRĂTOARELOR ȘI RAMELOR DE FARURI
   2.1.   Proeminența în raport cu suprafața exterioară a farului este măsurată orizontal pornind de la punctul de tangență al unei sfere cu diametrul de 100 mm, după cum este indicat în figura 3.
   3.   METODA DE DETERMINARE A DIMENSIUNII UNUI INTERVAL ÎNTRE ELEMENTELE UNUI GRĂTAR
   3.1.   Dimensiunea unui interval între elementele unui grătar este determinată prin distanța între două planuri care trec prin punctele de tangență ale sferei și perpendiculare pe linia care unește aceste puncte de tangență. Figurile 4 și 5 arată exemple de utilizare ale acestei metode.

   ANEXA III
   MODEL DE SPECIFICAȚIE (a)

   ANEXA IV


title: Directiva Consiliului din 25 iunie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la oglinzile retrovizoare ale tractoarelor agricole sau forestiere pe roți

text:
13/vol. 2            RO                                Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                    59

31974L0346

L 191/1                                    JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE                                                 15.7.1974

                                                     DIRECTIVA CONSILIULUI
                                                         din 25 iunie 1974
             de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la oglinzile retrovizoare ale tractoarelor agricole
                                                       sau forestiere pe roți

                                                                    (74/346/CEE)

CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,                                            ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice
Europene, în special articolul 100,
                                                                                Articolul 1

având în vedere propunerea Comisiei,

                                                                             (1) Se înțelege prin tractor (agricol sau forestier) orice vehicul cu
având în vedere avizul Adunării (1),                                         motor, pe roți sau șenile, care are cel puțin două axe, a cărui func-
                                                                             ție constă în mod esențial în forța sa de tracțiune și care este spe-
                                                                             cial conceput pentru tractarea, împingerea, purtarea sau acționa-
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),                   rea anumitor utilaje, mașini sau remorci destinate să fie folosite în
                                                                             exploatarea agricolă sau forestieră. Acesta poate fi amenajat pen-
                                                                             tru a transporta o încărcătură și însoțitori.
întrucât cerințele tehnice pe care trebuie să le îndeplinească
tractoarele în temeiul legislațiilor interne se referă, între altele, la
oglinzile retrovizoare;
                                                                             (2) Prezenta directivă se aplică numai tractoarelor menționate la
                                                                             alineatul (1), montate pe pneuri, care au două axe și o viteză
întrucât aceste cerințe diferă de la un stat membru la altul; întru-         maximă prin construcție cuprinsă între 6 și 25 km/h.
cât este, în consecință, necesar ca aceleași cerințe să fie adoptate
de către toate statele membre, fie în completarea, fie în locul regle-
mentărilor lor actuale, în primul rând pentru a permite punerea
în aplicare, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare
                                                                                Articolul 2
CEE care face obiectul Directivei 74/150/CEE a Consiliului din
4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu pri-
vire la omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (3),
                                                                             Statele membre nu pot refuza omologarea CEE de tip și nici
(1) JO 28, 17.2.1967, p. 462/67.                                             omologarea la scară națională a unui tractor din motive privind
(2) JO 42, 7.3.1967, p. 620/67.                                              oglinzile retrovizoare în cazul în care acestea îndeplinesc cerințele
(3) JO L 84, 28.3.1974, p. 10.                                               care figurează în anexă.
 ---pagebreak--- 60                 RO                              Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                       13/vol. 2

                           Articolul 3                                  (2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele
                                                                        principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în
Statele membre nu pot refuza înmatricularea sau interzice               domeniul reglementat de prezenta directivă.
vânzarea, punerea în circulație sau utilizarea tractoarelor din
motive ce privesc oglinzile retrovizoare, în cazul în care acestea
îndeplinesc cerințele care figurează în anexă.

                                                                                Articolul 6

                           Articolul 4
                                                                        Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Modificările care sunt necesare pentru adaptarea cerințelor din
anexă la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura
prevăzută la articolul 13 din Directiva 74/150/CEE.

                                                                        Adoptată la Luxemburg, 25 iunie 1974.
                           Articolul 5
                                                                                Pentru Consiliu
(1) Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a
se conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni de                                           Președintele
la notificarea acesteia și informează de îndată Comisia cu privire
la aceasta.                                                                                H. D. GENSCHER
 ---pagebreak--- 13/vol. 2         RO                                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                   61

                                                                       ANEXĂ

            1.         DEFINIȚIE

            1.1.       „Oglindă retrovizoare”: un dispozitiv care are scopul de a asigura, într-un câmp vizual geometric stabilit la
                       punctul 2.5, o vizibilitate clară în spate și, în limite rezonabile, neobstrucționată de elementele tractorului sau
                       de ocupanții acestuia.

            1.2.       „Oglindă retrovizoare interioară”: un dispozitiv definit la punctul 1.1, instalat în interiorul cabinei.

            1.3.       „Oglindă retrovizoare exterioară”: un dispozitiv definit la punctul 1.1, instalat pe un element al suprafeței
                       exterioare a tractorului.

            1.4.       „Clasa de oglinzi retrovizoare”: ansamblul dispozitivelor care au una sau mai multe caracteristici sau funcții
                       comune. Oglinzile retrovizoare interioare sunt catalogate în clasa I. Oglinzile retrovizoare exterioare sunt
                       catalogate în clasa II.

            2.         DISPOZIȚII PRIVIND MONTAREA

            2.1.       Generalități

            2.1.1.     Pe tractor nu pot fi montate decât oglinzile retrovizoare din clasele I și II, care au marca de omologare CEE
                       de tip stabilită prin Directiva 71/127/CEE a Consiliului din 1 martie 1971 de apropiere a legislațiilor statelor
                       membre cu privire la oglinzile retrovizoare ale autovehiculelor (1), astfel cum a fost modificată prin Actul de
                       aderare (2).

            2.1.2.     Oglinzile retrovizoare trebuie să fie fixate în așa fel încât să rămână stabile în condițiile normale de conducere
                       a tractorului.

            2.2.       Număr
                       Tractoarele trebuie să fie prevăzute cu cel puțin o oglindă retrovizoare exterioară, montată pe partea stângă
                       a tractorului în statele membre unde circulația se desfășoară pe partea dreaptă și pe partea dreaptă în statele
                       membre unde circulația se desfășoară pe partea stângă.

            2.3.       Amplasare

            2.3.1.     Oglinda retrovizoare exterioară trebuie să fie plasată așa încât să permită conducătorului, care este așezat pe
                       scaun în poziție normală de condus, să supravegheze porțiunea de drum precizată la punctul 2.5.

            2.3.2.     Oglinda retrovizoare exterioară trebuie să fie vizibilă prin partea de parbriz baleiată de ștergător sau prin
                       geamurile laterale, în cazul în care tractorul este prevăzut cu asemenea geamuri.

            2.3.3.     Depășirea gabaritului exterior al tractorului singur sau al ansamblului tractor-remorcă de către oglinda
                       retrovizoare exterioară nu trebuie să fie mult mai mare decât depășirea necesară pentru a respecta câmpul
                       vizual menționat la punctul 2.5.

            2.3.4.     Când partea inferioară a oglinzii retrovizoare exterioare este situată la mai puțin de 2 m de sol, iar tractorul
                       este încărcat, aceasta nu trebuie să depășească extremitățile cu mai mult de 0,20 m în raport cu lățimea
                       exterioară a tractorului singur sau a ansamblului tractor-remorcă care nu este echipat cu oglindă retrovizoare.

            2.3.5.     În conformitate cu punctele 2.3.3 și 2.3.4, lățimea maximă autorizată a tractoarelor poate fi depășită de
                       oglinzile retrovizoare.

            2.4.       Reglajul

            2.4.1.     Oglinda retrovizoare interioară trebuie să poată fi reglată de către conducător din poziția de condus.

            2.4.2.     Oglinda retrovizoare exterioară trebuie să poată fi reglată de către conducător din interiorul tractorului.
                       Blocarea pe poziție poate fi făcută totuși din exterior.

            (1)    JO L 68, 22.3.1971, p. 1.
            (2)    JO L 73, 27.3.1972, p. 14.
 ---pagebreak--- 62      RO                                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                               13/vol. 2

     2.4.3.   Nu se aplică prevederile de la punctul 2.4.2 oglinzilor retrovizoare exterioare care după ce au fost rabatate
              prin împingere revin imediat automat la poziția inițială sau pot fi readuse la această poziție fără unelte.

     2.5.     Câmp vizual

     2.5.1. Statele membre în care se circulă pe partea dreaptă

              Câmpul vizual al oglinzii retrovizoare exterioare din partea stângă trebuie să fie astfel încât să permită
              conducătorului să vadă în spate cel puțin o porțiune de drum plan până la orizont, situată la stânga planului
              paralel cu planul vertical longitudinal median tangent la extremitatea stângă a lățimii totale a tractorului
              singur sau a ansamblului tractor-remorcă.

     2.5.2. Statele membre în care se circulă pe partea stângă

              Câmpul vizual al oglinzii retrovizoare exterioare din partea dreaptă trebuie să fie astfel încât să permită
              conducătorului să vadă în spate cel puțin o porțiune de drum plan până la orizont, situată la dreapta planului
              paralel cu planul vertical longitudinal median tangent la extremitatea dreaptă exterioară a lățimii totale a
              tractorului singur sau a ansamblului tractor-remorcă.