title: Directiva 2003/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 decembrie 2003 de modificare a Directivei 95/2/CE privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii

text:
Anunţ juridic important

|

32003L0114

Official Journal L 024 , 29/01/2004 P. 0058 - 0064 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 32 P. 708  - 714

		20031222Directiva 2003/114/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 22 decembrie 2003de modificare a Directivei 95/2/CE privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitoriiPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [2],întrucât:(1) Aditivii alimentari pot fi aprobați în vederea utilizării în produsele alimentare numai dacă sunt în conformitate cu anexa II la Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman [3].(2) Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii [4], stabilește o listă de aditivi alimentari care pot fi utilizați în Comunitate, precum și condițiile pentru utilizarea acestora.(3) De la data adoptării Directivei 95/2/CE au survenit evoluții tehnice în domeniul aditivilor alimentari. Această directivă ar trebui adaptată în consecință pentru a ține seama de aceste evoluții.(4) Directiva 88/388/CEE a Consiliului din 22 iunie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aromele destinate utilizării în produsele alimentare și a materialelor sursă pentru producerea acestora [5] prevede adoptarea unei liste de aditivi necesari conservării și utilizării aromelor, precum și adoptarea tuturor condițiilor speciale necesare pentru utilizarea acestor aditivi în vederea protejării sănătății publice și pentru a asigura o concurență loială.(5) Este recomandabil ca măsurile privind aditivii necesari conservării și utilizării aromelor să fie încorporate în Directiva 95/2/CE pentru a contribui la transparența și coerența legislației comunitare și pentru a facilita respectarea legislației comunitare privind aditivii alimentari de către producătorii de produse alimentare, în special întreprinderile mici și mijlocii. În plus, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor generale și a cerințelor legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor referitoare la siguranța produselor alimentare [6], aromele intră sub incidența definiției de "aliment".(6) Având în vedere că utilizarea aditivilor necesari pentru a garanta siguranța și calitatea aromelor și pentru a facilita conservarea și utilizarea lor trebuie autorizată, nivelul aditivilor prezenți în aceste arome trebuie să corespundă minimului cerut pentru atingerea scopului urmărit. În plus, consumatorilor trebuie să li se garanteze informații corecte, suficiente și corecte atunci când se utilizează aditivi.(7) Din cauza utilizării unei arome, prezența unui aditiv într-un produs alimentar este în general scăzută, iar aditivul nu are funcție tehnologică în produsul alimentar. Cu toate acestea, dacă în anumite condiții aditivul are o funcție tehnologică în produsul alimentar compus, acesta ar trebui considerat un aditiv al produsului alimentar compus, și nu un aditiv de aromă, și ar trebui să i se aplice reglementările corespunzătoare privind aditivul din produsul alimentar respectiv, inclusiv reglementările de etichetare prevăzute de Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind etichetarea, prezentarea și publicitatea produselor alimentare [7].(8) În conformitate cu Directiva 88/388/CEE, fabricanții de produse alimentare ar trebui să fie informați cu privire la concentrațiile tuturor aditivilor din arome pentru a fi în măsură să respecte legislația comunitară. Directiva respectivă prevede, de asemenea, o etichetare cantitativă pentru fiecare componentă supusă unei limite cantitative într-un produs alimentar. Limita cantitativă se exprimă fie numeric, fie pe principiul "quantum satis".(9) În conformitate cu principiul proporționalității, este necesar și indicat ca, pentru realizarea obiectivului fundamental de asigurare a unității pieței și a unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, să se stabilească norme privind utilizarea aditivilor în arome. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele urmărite în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf din tratat.(10) În conformitate cu solicitarea unui stat membru și cu avizul Comitetului științific pentru alimentație umană instituit prin Decizia 97/579/CE a Comisiei din 23 iulie 1997 de instituire a comitetelor științifice în domeniul sănătății consumatorilor și al siguranței alimentelor [8], poli-1-decen hidrogenatul, autorizat la nivel național prin Directiva 89/107/CEE, ar trebui autorizat la nivel comunitar.(11) Bifenilul (E 230), ortofenilfenolul (E 231) și ortofenilfenolul de sodiu (E 232) figurează drept conservanți în citrice și pe citrice în Directiva 95/2/CE. Cu toate acestea, aceștia sunt incluși în definiția "produselor fitofarmaceutice" din Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor fitofarmaceutice [9]. Prin urmare, nu ar mai trebui să facă parte din domeniul de aplicare a Directivei 95/2/CE. Statele membre și Comisia ar trebui să ia toate măsurile pentru a garanta că nu va exista un vid legislativ în legătură cu aceste substanțe. Autorizarea privind introducerea pe piață a acestor substanțe ca produse fitosanitare ar trebui rezolvată în cel mai scurt timp.(12) La 4 aprilie 2003, Comitetul științific pentru alimentație umană a declarat că doza zilnică admisibilă temporară pentru esterii alchili ai acidului p-hidroxibenzoic de la E 214 la E 219 și a sărurilor sodice ale acestora ar trebui retrasă dacă nu se prezintă date suplimentare în ceea ce privește doza și toxicitatea.(13) Prin urmare, Directiva 95/2/CE ar trebui modificată în consecință.(14) Directiva 67/427/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind utilizarea anumitor conservanți pentru tratarea suprafeței citricelor, precum și măsurile de control pentru analiza calitativă și cantitativă a conservanților în citrice și pe citrice [10] stabilește măsurile de control al conservanților în citrice și pe citrice. Întrucât acești conservanți nu mai sunt autorizați pentru utilizare în citrice prin Directiva 95/2/CE, este necesară abrogarea Directivei 67/427/CEE.(15) Comitetul științific pentru alimentație umană a fost consultat în ceea ce privește adoptarea unor prevederi care pot avea efect asupra sănătății publice, în conformitate cu articolul 6 din Directiva 89/107/CEE,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 95/2/CE se modifică după cum urmează:1. Articolul 1 alineatul (3) litera (v) se înlocuiește cu următorul text:"(v) "stabilizatorii" sunt substanțe care fac posibilă menținerea stării fizico-chimice a unui produs alimentar; stabilizatorii includ substanțe care permit menținerea unei dispersii omogene a două sau mai multe substanțe imiscibile într-un produs alimentar, substanțe care stabilizează, rețin sau intensifică culoarea existentă a unui produs alimentar și substanțe care cresc capacitatea de legare a produselor alimentare, inclusiv formarea de legături încrucișate între proteine, permițând legarea părților de alimente în alimente reconstituite;".2. Articolul 3 se modifică după cum urmează:(a) alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) Prezența unui aditiv alimentar este permisă:(a) într-un produs alimentar diferit de cel menționat la articolul 2 alineatul (3), în măsura în care aditivul alimentar este permis în unul dintre ingredientele alimentului compus;(b) într-un produs alimentar în care s-a adăugat o aromă, în măsura în care aditivul alimentar este permis în aromă în conformitate cu prezenta directivă și a fost transferat în produsul alimentar prin intermediul aromei, cu condiția ca aditivul alimentar să nu aibă funcție tehnologică în produsul alimentar final, sau(c) dacă produsul alimentar este destinat să fie folosit numai la prepararea unui aliment compus, în conformitate cu prevederile prezentei directive.";(b) se adaugă următorul alineat:"(3) Nivelul aditivilor în arome se limitează la minimul necesar pentru a garanta siguranța și calitatea aromelor și pentru a facilita conservarea lor. În plus, prezența aditivilor în arome nu trebuie să inducă în eroare consumatorul sau să prezinte riscuri pentru sănătatea acestuia. În cazul în care prezența unui aditiv într-un produs alimentar, ca rezultat al adăugării aromelor, are funcție tehnologică în produsul alimentar, se consideră că este aditiv al produsului alimentar, și nu aditiv al aromei."3. Anexele se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Până la 1 iulie 2004, Comisia și Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară reexaminează condițiile de utilizare a aditivilor E 214 până la E 219.(2) Până la 27 ianuarie 2006, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind progresul în reevaluarea aditivilor. Această reevaluare pune accentul în special pe aditivii E 432 până la E 436 (polisorbați), precum și E 251 și E 252 (nitrați) și E 249 și E 250 (nitriți).Articolul 3Directiva 67/427/CEE se abrogă.Articolul 4(1) Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive pentru:- autorizarea comercializării și a utilizării produselor conforme cu prezenta directivă până la 27 iulie 2005;- interzicerea comercializării și a utilizării produselor neconforme cu prezenta directivă până la 27 ianuarie 2006; cu toate acestea, produsele comercializate sau etichetate înainte de această dată, care nu îndeplinesc cerințele din prezenta directivă, pot fi comercializate până la epuizarea stocurilor.Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.(2) Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 5Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 6Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2003.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleP. CoxPentru ConsiliuPreședinteleA. Matteoli[1] JO C 208, 3.9.2003, p. 30.[2] Avizul Parlamentului European din 3 iulie 2003 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 1 decembrie 2003.[3] JO L 40, 11.2.1989, p. 27, directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 237, 10.9.1994, p. 1).[4] JO L 61, 18.3.1995, p. 1, directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/52/CE (JO L 178, 17.7.2003, p. 23).[5] JO L 184, 15.7.1988, p. 61, directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 91/71/CEE a Comisiei (JO L 42, 15.2.1991, p. 25).[6] JO L 31, 1.2.2002, p. 1, regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1642/2003 (JO L 245, 29.9.2003, p. 4).[7] JO L 109, 6.5.2000, p. 29, directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/89/CE (JO L 308, 25.11.2003, p. 15).[8] JO L 237, 28.8.1997, p. 18, decizie, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2000/443/CE (JO L 179, 18.7.2000, p. 13).[9] JO L 230, 19.8.1991, p. 1, directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 806/2003 (JO L 122, 16.5.2003, p. 1).[10] JO 148, 11.7.1967, p. 1.--------------------------------------------------20031222ANEXĂAnexele la Directiva 95/2/CE se modifică după cum urmează:1. La anexa I:(a) nota 2 se înlocuiește cu următorul text:"2. Substanțele prevăzute cu numerele E 407, E 407a și E 440 pot fi standardizate cu zaharuri, cu condiția ca această precizare să apară în completarea numărului și a denumirii lor.";(b) în lista aditivilor:- întregul rând privind E 170 se înlocuiește cu următorul text: "E 170 Carbonat de calciu";- la rândul privind E 466, se adaugă numele "gumă de celuloză";- la rândul privind E 469, se adaugă numele "gumă de celuloză hidrolizată enzimatic".2. La anexa II:(a) numele "Carbonați de calciu E 170" se înlocuiește în întreg textul cu "Carbonat de calciu E 170";(b) următorul text se adaugă la lista aditivilor și a nivelurilor maxime privind "Produsele de cacao și ciocolată în sensul Directivei 2000/36/CE":| "E 472cEsteri citrici ai mono- și digliceridelor cu acizi grași | quantum satis" |(c) următorul text se inserează în lista aditivilor și a nivelurilor maxime privind "Fructe și legume neprelucrate refrigerate și congelate; fructe și legume preambalate, neprelucrate refrigerate gata pentru consum și cartofi preambalați, neprelucrați și descojiți":| "E 296Acid malic | quantum satis (numai pentru cartofi descojiți)" |(d) următorul text se adaugă la lista aditivilor și a nivelurilor maxime privind "Compot de fructe":| "E 440PectinE 509Clorură de calciu | quantum satis (numai pentru compot de fructe altele decât de mere)" |(e) următorul text se inserează în lista aditivilor și a nivelurilor maxime privind "Mozzarella și brânză din zer":| "E 460iiCeluloză pulbere | quantum satis (numai pentru brânza rasă și feliată)" |(f) următoarele rânduri se adaugă la sfârșitul anexei:"Lapte de capră UHT | E 331Citrat de sodiu | 4 g/l |Castane conservate în lichid | E 410Gumă de carrubaE 412Gumă de guarE 415Gumă de xantan | quantum satis" |3. La anexa III:A. Partea A se modifică după cum urmează:(a) mențiunea "Produse de panificație parțial coapte, preambalate destinate vânzării cu amănuntul" se înlocuiește cu următorul text:"Produse de panificație parțial coapte, preambalate destinate vânzării cu amănuntul, și pâine cu valoare energetică redusă destinată vânzării cu amănuntul";(b) la sfârșitul acestei părți se adaugă următoarele rânduri:"Cozi de creveți gătite și moluște preambalate, gătite și marinate | 2000 | | | | | |Arome | | | | 1500" | | |B. Partea C se modifică după cum urmează:(a) următoarele rânduri se elimină:"E 230 | Bifeni, difenil | Tratarea suprafeței citricelor | 70 mg/kg |E 231 | Ortofenilfenol [1] | Tratarea suprafeței citricelor | 12 mg/kg individual sau în combinație exprimată ca ortofenilfenol |E 232 | Ortofenilfenol de sodiu [1] |(b) următorul produs alimentar se adaugă la E 1105:| | "Vin, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 [2] și cu Regulamentul (CE) nr. 1622/2000 [3] de aplicare | Pro memoria |C. Partea D se modifică după cum urmează:(a) următoarele produse alimentare și niveluri maxime se adaugă la sfârșitul acestei părți:"E 310 | Galat de propil | Uleiuri esențiale | 1000 mg/kg (galați și BHA, separat sau în combinație) |E 311 | Galat de octil |E 312 | Galat de dodecil |E 320 | Butilhidroxianisol (BHA) | Arome altele decât uleiurile esențiale | 100 mg/kg (galați separat sau în combinație) sau 200 mg/kg (BHA)" |(b) în lista produselor alimentare privind E 315 și E 316, mențiunea "Produse de carne semi-conservate și conservate" se înlocuiește cu următoarea: "Produse de carne conservate în saramură și produse de carne conservate".4. La anexa IV:(a) se adaugă următorul produs alimentar și nivel maxim privind numerele E 338 până la E 452:| | "Arome | 40 g/kg" |(b) se elimină următorul produs alimentar și nivel maxim privind numerele E 338 până la E 452:| | "Cidru și rachiu de pere | 2 g/l" |(c) următorul produs alimentar și nivel maxim se adaugă la E 416:| | "Arome | 50 g/kg" |(d) se adaugă următoarele produse alimentare și niveluri maxime privind numerele E 432 până la E 436:| | "Arome, cu excepția aromelor de lichide afumate și arome pe bază de rășini fluide de condimente [4] | 10 g/kg || | Produse alimentare care conțin arome de lichide afumate și a aromelor pe bază de rășini fluide de condimente | 1 g/kg |(e) se adaugă următorul produs alimentar și nivel maxim privind E 444:| | "Băuturi spirtoase aromate tulburi cu mai puțin de 15 % alcool în volum | 300 mg/l" |(f) următorul rând privind E 551 se inserează după lista de produse alimentare și niveluri maxime pentru E 535 până la E 538:"E 551 | Dioxid de siliciu | Arome | 50 g/kg" |(g) următorul produs alimentar și nivel maxim se adaugă la E 900:| | "Arome | 10 mg/kg" |(h) în lista produselor alimentare și niveluri maxime pentru numerele E 901 până la E 904, numărul "E 903 Ceară carnauba" se elimină, iar următorul număr privind E 903 se adaugă după numărul E 904 "Shellac":"E 903 | Ceară carnauba | Numai ca agent de glazurare: | |—produse de cofetărie (inclusiv ciocolată) | 500 mg/kg |1200 mg/kg (numai pentru guma de mestecat) |—produse fine de panificație de dimensiuni mici în strat de ciocolată | 200 mg/kg |—snacks | 200 mg/kg |—fructe în coajă | 200 mg/kg |—boabe de cafea | 200 mg/kg |—suplimente alimentare dietetice | 200 mg/kg |—citrice proaspete, pepeni, mere, pere, piersici și ananas (numai tratament pe suprafață) | 200 mg/kg" |(i) următoarele produse și niveluri maxime se adaugă la E 459:| | "Arome încapsulate în: | || | —ceaiuri aromate și băuturi instant pudră aromate | 500 mg/l || | —snacksuri aromate | 1 g/kg în produsele alimentare consumate ca atare sau reconstituite conform instrucțiunilor producătorului" |(j) următoarele rânduri se adaugă la sfârșitul anexei:"E 907 | Hidrogenat poli-1-decenat | Ca agent de glazurare pentru | |—cofetării | 2 g/kg |—fructe uscate | 2 g/kg |E 1505 | Citrat de trietil | Arome | 3 g/kg pornind de la toate sursele din produsele alimentare consumate ca atare sau reconstituite conform instrucțiunilor producătorului; individuale sau în amestec. În cazul băuturilor nivelul maxim de E 1520 este 1 g/l. |E 1517 | Diacetat de glicerină (diacetin) |E 1518 | Triacetat de glicerină (triacetin) |E 1520 | Propanediol-1,2 (propilen glicol) |E 1519 | Alcool benzilic | Arome pentru | |—lichioruri, vinuri aromatizate, băuturi aromatizate pe bază de vin și cocktailuri aromatizate pe bază de produse vinicole | 100 mg/l |—produse de cofetărie inclusiv ciocolată și produse fine de panificație | 250 mg/kg pornind de la toate sursele din produsele alimentare consumate sau reconstituite conform instrucțiunilor producătorului" |5. La anexa V:(a) următorul rând se adaugă la sfârșitul anexei:"E 555 | Silicat alumino-potasic | În E 171 dioxid de titan și E 172 oxid și hidroxid de fier (maximum 90 % în comparație cu pigmentul)" |(b) pentru E 468, se adaugă numele "gumă de celuloză reticulară".6. La anexa VI:(a) în nota introductivă, următorul paragraf se inserează după primul paragraf:"Preparatele și alimentele de înțărcare pentru nou-născuți și copii mici pot conține E 1450 octenil succinat de amidon sodic rezultat din adăugările de preparate cu vitamine sau preparate cu acizi grași polinesaturați. Cantitatea de E 1450 care trece în produsul gata de consum nu trebuie să depășească 100 mg/kg din preparatele pe bază de vitamine și 1000 mg/kg din preparatele pe bază de acizi grași polinesaturați.";(b) la partea 4:- titlul se înlocuiește cu următorul text:"ADITIVI ALIMENTARI AUTORIZAȚI ÎN PRODUSELE ALIMENTARE DIETETICE PENTRU NOU-NĂSCUȚI ȘI COPII MICI, ÎN SCOPURI MEDICALE SPECIALE MENȚIONATE DE DIRECTIVA 1999/21/CE [*****];- următorul text se adaugă la tabel:"E 472c | Esteri citrici ai mono- și digliceridelor cu acizi grași | 7,5 g/l vânduți sub formă de pulbere | De la naștere și în continuare" |9 g/l vânduți sub formă de lichid |[*] Eliminarea substanțelor ortofenilfenol E 231 și ortofenilfenol de sodiu E 232 intră în vigoare imediat ce condițiile de etichetare a produselor alimentare tratate cu aceste substanțe devin aplicabile în temeiul legislației comunitare privind limitele maxime de reziduuri din pesticide."[**] Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vinicole (JO L 179, 14.7.1999, p. 1). Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1795/2003 al Comisiei (JO L 262, 14.10.2003, p. 1).[***] Regulamentul (CE) nr. 1622/2000 al Comisiei din 24 iulie 2000 de stabilire a normelor metodologice de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999 privind organizarea comună a pieței vinicole și de stabilire a codului comunitar al practicilor și a tratamentelor oenologice (JO L 194 din 31.7.2000, p. 1). Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1410/2003 (JO L 201, 8.8.2003, p. 9)."[****] Rășinile lichide de condimente sunt definite ca extracte de condimente din care solventul de extracție a fost evaporat, astfel încât rămâne un amestec de ulei volatil și material rășinos din condiment."[*****] Directiva 1999/21/CE a Comisiei din 25 martie 1999 privind produsele alimentare dietetice pentru scopuri medicale speciale (JO L 91, 7.4.1999, p. 29)."--------------------------------------------------


title: Directiva 92/53/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de modificare a Directivei 70/156/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre privind omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora

text:
               13/Volumul 11

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               135

         31992L0053

               L 225/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 92/53/CEE A CONSILIULUI

   din 18 iunie 1992
   de modificare a Directivei 70/156/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre privind omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100a al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât este important să se adopte măsuri în vederea stabilirii progresive a pieței interne în cursul unei perioade care se încheie la 31 decembrie 1992; întrucât piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne în care este asigurată libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor;
   întrucât Directiva 70/156/CEE (4) a stabilit procedura comunitară de omologare de tip a vehiculelor, componentelor și unităților tehnice separate produse în conformitate cu cerințele tehnice stabilite în directivele speciale, precum și lista completă a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate ale vehiculelor reglementate de aceste directive;
   întrucât, în interesul instituirii și funcționării pieței interne a Comunității este necesară înlocuirea sistemelor de omologare actuale ale statelor membre cu procedura comunitară de omologare de tip;
   întrucât, pentru ca această procedură de omologare de tip să își poată atinge obiectivul în cel mai eficient mod, este necesară clarificarea dispozițiilor sale administrative și extinderea domeniului lor de aplicare; întrucât acest lucru presupune, inter alia, ca aceste dispoziții să ofere posibilitatea ca omologarea de tip a unui vehicul complet să fie stabilită prin compilarea omologărilor sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate constituente, dacă producătorul dorește acest lucru, și, în cazul vehiculelor construite în mai multe etape de către mai mulți constructori, prin compilarea omologărilor diferitelor etape ale producției;
   întrucât un vehicul poate fi conform cu dispozițiile prezentei directive, dar, cu toate acestea, poate să prezinte anumite caracteristici care constituie în mod demonstrabil un risc potențial pentru siguranța rutieră; întrucât, în consecință, este recomandabil ca statelor membre să li se ofere posibilitatea de a refuza omologarea unor astfel de tipuri de vehicule, precum și de a interzice vânzarea și introducerea în circulație a acestor vehicule și de a refuza înmatricularea lor; întrucât, în acest ultim caz, condițiile corespunzătoare au fost stabilite;
   întrucât, dat fiind caracterul obligatoriu al procedurii comunitare de omologare de tip, este necesară prevederea de derogări și stabilirea de proceduri alternative pentru vehiculele cu destinații speciale sau produse în serii mici, ori care încorporează noi tehnologii care nu sunt încă incluse în dispozițiile directivelor speciale;
   întrucât, pentru a facilita accesul pe piețele țărilor din afara Comunității, este necesar să se ofere posibilitatea, în anumite condiții, de acceptare a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate omologate pe baza regulamentelor echivalente internaționale și ale țărilor terțe; întrucât echivalența acestor regulamente trebuie stabilită în aplicarea dispozițiilor relevante cuprinse în tratat;
   întrucât, pentru a garanta transparența necesară procedurilor comunitare de omologare de tip este necesar să se stabilească dispoziții în baza cărora statele membre să se informeze reciproc și să informeze Comisia cu privire la autoritățile competente în materie de omologare și cu privire la serviciile lor tehnice, precum și dispoziții cu privire la criteriile de calitate pe care acestea din urmă trebuie să le respecte;
   întrucât, dat fiind faptul că anexele la prezenta directivă sunt complete doar cu privire la vehiculele din categoria M1, directiva se aplică numai în cazul omologării de tip a acestor vehicule; întrucât este recomandabil ca, până la completarea anexelor cu dispoziții privind vehiculele din toate celelalte categorii, statelor membre să li se ofere posibilitatea de a continua să folosească sistemele lor naționale de omologare pentru astfel de vehicule în conformitate cu articolul 10 din Directiva 70/156/CEE;
   întrucât, pentru a asigura o tranziție adecvată din punct de vedere tehnic și administrativ de la actualul sistem facultativ al cerințelor comunitare la procedura obligatorie de omologare de tip stabilită prin prezenta directivă, devine necesar ca producătorii să poată alege între aplicarea procedurii stabilite în prezenta directivă și cea stabilită la articolul 10 din Directiva 70/156/CEE în decursul unei o perioade de trei ani; întrucât omologările acordate în urma aplicării acestei ultime proceduri rămân valabile până la 31 decembrie 1997;
   întrucât dispozițiile tranzitorii menționate anterior nu au ca obiectiv acordarea, pentru statele membre, de derogări de la dispozițiile cuprinse în directivele speciale bazate pe armonizare completă,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 70/156/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolele 1-16 se înlocuiesc cu articolele următoare:
               „Articolul 1
               Domeniul de aplicare
               Prezenta directivă se aplică omologării de tip a autovehiculelor și remorcilor acestora, produse în una sau mai multe etape, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate utilizării la aceste vehicule și remorci.
               Ea nu se aplică:

                           —

                           în cazul omologării vehiculelor izolate, exceptând situațiile în care statele membre ce acordă asemenea omologări acceptă orice omologare valabilă oricărui sistem, componentă, unitate tehnică separată valabilă sau vehicul incomplet acordată în virtutea prezentei directive și nu în virtutea cerințelor naționale relevante;

                           —

                           în cazul cvadriciclurilor în înțelesul articolului 1 alineatul (3) din Directiva 92/61/CEE a Consiliului privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți (5).

                     Articolul 2
               Definiții
               În sensul prezentei directive:

                           —

                           prin omologare de tip se înțelege procedura prin care un stat membru certifică faptul că un tip de vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată satisface cerințele tehnice relevante cuprinse în prezenta directivă sau într-una din directivele speciale menționate în lista completă din anexa IV sau XI;

                           —

                           prin omologare de tip în mai multe etape se înțelege procedura prin care unul sau mai multe state membre certifică faptul că, în funcție de stadiul de producție, un vehicul complet sau incomplet corespunde cerințelor tehnice relevante cuprinse în prezenta directivă;

                           —

                           prin vehicul se înțelege orice autovehicul destinat utilizării rutiere, complet sau incomplet, având cel puțin 4 roți și o viteză maximă constructivă de peste 25 km/h, precum și remorcile sale, cu excepția vehiculelor care rulează pe șine precum și a tractoarelor agricole și forestiere și a utilajelor mobile;

                           —

                           prin vehicul de bază se înțelege orice vehicul incomplet al cărui număr de înmatriculare rămâne același pe parcursul etapelor ulterioare ale procesului de omologare de tip în mai multe etape;

                           —

                           prin vehicul incomplet se înțelege orice vehicul a cărui producție necesită cel puțin încă o etapă pentru a satisface toate cerințele tehnice relevante cuprinse în prezenta directivă;

                           —

                           prin vehicul completat se înțelege un vehicul rezultat în urma procesului de omologare de tip în mai multe etape care satisface toate cerințele tehnice relevante cuprinse în prezenta directivă;

                           —

                           prin tip de vehicul se înțeleg vehicule dintr-o singură categorie care nu prezintă diferențe între ele în privința aspectelor esențiale menționate în anexa II.B. Un tip de vehicul poate cuprinde variante și versiuni (a se vedea anexa II.B);

                           —

                           prin sistem se înțelege orice sistem al unui vehicul, cum ar fi frânele, dispozitivele de combatere a poluării provocate de gazele de evacuare, dotările interioare etc., care trebuie să corespundă cerințelor cuprinse în oricare dintre directivele speciale;

                           —

                           prin componentă se înțelege un dispozitiv, cum ar fi un far, care trebuie să corespundă cerințelor cuprinse într-o directivă specială, destinat să constituie un element al unui vehicul și care poate fi omologat independent de vehicul atunci când directiva specială cuprinde dispoziții specifice în acest sens;

                           —

                           prin unitate tehnică separată se înțelege un dispozitiv, cum ar fi un dispozitiv de protecție antiîmpănare spate, care trebuie să corespundă cerințelor cuprinse într-o directivă specială, destinat să constituie un element al unui vehicul și care poate fi omologat independent, dar numai în raport cu unul sau mai multe tipuri de vehicul specificate, atunci când directiva specială cuprinde dispoziții specifice în acest sens,

                           —

                           prin constructor se înțelege persoana sau organismul responsabil în fața autorităților competente în materie de omologare pentru toate aspectele procesului de omologare de tip și pentru garantarea conformității producției. Această persoană sau acest organism nu trebuie în mod necesar să ia parte la toate etapele producției vehiculului, sistemului, componentei sau a unității tehnice separate care face obiectul procesului de omologare;

                           —

                           prin autoritate competentă în materie de omologare se înțelege autoritatea competentă a unui stat membru care este responsabilă pentru toate aspectele omologării de tip a unui vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată; aceasta emite și (dacă este cazul) retrage certificatele de omologare, servește ca punct de contact cu autoritățile competente în materie de omologare din celelalte state membre și este responsabilă pentru verificarea dispozițiilor luate de constructor în vederea asigurării conformității producției;

                           —

                           prin serviciu tehnic se înțelege organizația sau organismul acreditat drept laborator de testare în vederea efectuării de teste sau inspecții în numele autorității competente în materie de omologare a unui stat membru. Această funcție poate fi îndeplinită și de autoritatea competentă în materie de omologare;

                           —

                           prin document informativ se înțelege documentul prezentat în anexa I sau anexa III la prezenta directivă sau în anexa corespunzătoare la o directivă specială, în care sunt indicate informațiile pe care trebuie să le prezinte solicitantul;

                           —

                           prin dosar informativ se înțelege ansamblul complet de date, schițe, fotografii etc. furnizate de solicitant către serviciul tehnic sau către autoritatea competentă în materie de omologare, conform indicațiilor documentului informativ;

                           —

                           prin dosar de omologare se înțelege dosarul informativ însoțit de rapoartele asupra testelor sau de orice alte documente care au fost anexate la dosarul informativ de către serviciul tehnic sau de către autoritatea competentă în materie de omologare în îndeplinirea atribuțiilor lor;

                           —

                           prin indexul dosarului de omologare se înțelege documentul în care este prezentat conținutul dosarului de omologare, după o numerotare sau alt tip de marcaj care să permită identificarea cu ușurință a tuturor paginilor.

                     Articolul 3
               Cererea de omologare
               (1)   Cererile pentru omologarea de tip a vehiculelor sunt prezentate de către constructor autorității competente în materie de omologare a unui stat membru. Cererea trebuie să fie însoțită de un dosar informativ care să cuprindă informațiile prevăzute la anexa III, precum și de certificatul de omologare pentru fiecare dintre directivele speciale aplicabile, conform anexei IV sau XI; de asemenea, dosarul de omologare cu privire la fiecare directivă specială trebuie să fie pus la dispoziția autorității competente în materie de omologare pe întreaga perioadă, până la termenul la care omologarea este fie acordată, fie refuzată.
               (2)   Prin derogare de la alineatul (1), în cazul în care pentru nici una din directivele speciale relevante nu este disponibil nici un certificat de omologare, documentele care însoțesc cererea trebuie să includă un dosar informativ care să cuprindă informațiile relevante prevăzute în anexa I cu privire la directivele speciale menționate la anexa IV sau XI și, dacă este cazul, în anexa III partea II.
               (3)   În cazul omologării în mai multe etape, informațiile care trebuie să fie furnizate constau din:

                           —

                           în etapa întâi, acele părți ale dosarului informativ și ale certificatului de omologare necesare pentru un vehicul complet care sunt relevante pentru stadiul de producție al vehiculului de bază;

                           —

                           în etapa a doua și în cele ulterioare, acele părți ale dosarului informativ și ale certificatului de omologare care sunt relevante pentru etapa curentă de producție, precum și o copie a certificatului de omologare al vehiculului incomplet care a fost emis într-o etapă anterioară a producției. Pe lângă acestea, constructorul pune la dispoziție detalii complete cu privire la modificările și adăugirile efectuate de el asupra vehiculului incomplet.

                     (4)   Cererile de omologare de tip a unui sistem, a unei componente sau a unei unități tehnice separate sunt înaintate de către constructor autorității competente în materie de omologare a unui stat membru. Cererea trebuie să fie însoțită de un dosar informativ al cărui conținut este menționat în documentul informativ din directiva specială relevantă.
               (5)   Nici o cerere privind un tip de vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată nu poate fi înaintată mai mult decât unui singur stat membru. Pentru fiecare tip care urmează a fi omologat se depune o cerere separată.
               Articolul 4
               Procesul de omologare
               (1)   Fiecare stat membru acordă:

                           (a)

                           omologare de tip:

                                       —

                                       tipurilor de vehicule care sunt conforme cu datele din dosarul informativ și care îndeplinesc cerințele tehnice cuprinse în toate directivele speciale relevante menționate la anexa IV;

                                       —

                                       tipurilor de vehicule speciale menționate la anexa XI care sunt conforme cu datele din dosarul informativ și care îndeplinesc cerințele tehnice cuprinse în directivele speciale relevante menționate în coloana corespunzătoare din anexa XI.

                                 Acest proces se va derula conform procedurilor descrise în anexa V;

                           (b)

                           omologarea în mai multe etape a tipurilor de vehicule de bază, incomplete sau completate care sunt conforme cu datele din dosarul informativ și îndeplinesc cerințele tehnice cuprinse în directivele speciale relevante menționate la anexa IV sau XI, luând în considerare stadiul de producție al tipului de vehicul.
                           Acest proces se va derula conform procedurilor descrise în anexa XIV;

                           (c)

                           omologare de sistem a tipurilor de vehicule care sunt conforme cu datele din dosarul informativ și îndeplinesc cerințele tehnice cuprinse într-o directivă specială relevantă;

                           (d)

                           omologare de componentă sau de unitate tehnică separată a tuturor tipurilor de componente sau unități tehnice separate care sunt conforme cu datele din dosarul informativ și îndeplinesc cerințele tehnice cuprinse în directiva specială relevantă care cuprinde dispoziții specifice în această privință.

                     (2)   Cu toate acestea, dacă un stat membru consideră că un vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată care se conformează dispozițiilor de la alineatul (1) constituie un pericol pentru siguranța rutieră, acesta poate refuza să acorde omologarea de tip. El informează imediat celelalte state membre și Comisia cu privire la aceasta, precizând motivele pe care este întemeiată decizia sa.
               (3)   Pentru fiecare tip de vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată pe care o omologhează, fiecare stat membru completează toate rubricile corespunzătoare din certificatele de omologare de tip (ale căror modele sunt prezentate în anexa VI la prezenta directivă și într-una din anexele la fiecare dintre directivele speciale) și, pe lângă aceasta, completează rubricile relevante ale documentului referitor la rezultatele încercărilor anexat la certificatul de omologare al vehiculului (al cărui model este prezentat în anexa VIII) și stabilește sau verifică conținutul indexului dosarului de omologare. Certificatele de omologare se numerotează în conformitate cu metoda descrisă în anexa VII. Certificatul completat, împreună cu documentele anexate, se trimite solicitantului.
               (4)   Atunci când componenta sau unitatea tehnică separată care urmează să fie omologată nu își îndeplinește funcția sau nu prezintă o caracteristică specifică decât împreună cu alte părți ale vehiculului, iar din acest motiv respectarea uneia sau mai multor cerințe poate fi verificată numai când componenta sau unitatea tehnică separată care urmează să fie omologată funcționează doar împreună cu alte părți ale vehiculului, fie reale, fie simulate, domeniul de aplicare al omologării de tip a componentei sau unității tehnice separate trebuie să fie restrâns în consecință. În acest caz, certificatul de omologare al unei componente sau unități tehnice separate trebuie să menționeze eventualele restricții cu privire la utilizarea sa și să indice eventualele condiții de instalare. Respectarea acestor restricții și condiții trebuie verificată în momentul omologării de tip a vehiculului.
               (5)   În termen de o lună, autoritatea competentă în materie de omologare a fiecărui stat membru trimite autorităților competente în materie de omologare ale celorlalte state membre o copie a certificatului de omologare de tip a vehiculului (împreună cu documentele anexate) pentru fiecare tip de vehicul căruia i-a acordat, refuzat sau retras omologarea.
               (6)   Lunar, autoritatea competentă în materie de omologare a fiecărui stat membru trimite autorităților competente în materie de omologare ale celorlalte state membre o listă (care cuprinde datele din anexa XIII) cu omologările de sisteme, componente sau unități tehnice separate pe care le-a acordat, refuzat sau retras în acea lună; pe lângă aceasta, la primirea unei cereri din partea autorității competente în materie de omologare a unui alt stat membru, aceasta trimite imediat o copie a certificatului de omologare de tip a sistemului, componentei sau unității tehnice separate și a dosarului de omologare pentru fiecare tip de sistem, componentă sau unitate tehnică separată căreia i-a acordat, refuzat sau retras omologarea.
               Articolul 5
               Modificarea omologărilor
               (1)   Statul membru care a acordat omologarea de tip trebuie să adopte măsurile necesare pentru a garanta faptul că este informat asupra tuturor modificărilor aduse datelor cuprinse în dosarul de omologare.
               (2)   Cererea de modificare sau prelungire a unei omologări de tip este înaintată exclusiv statului membru care a acordat omologarea de tip inițială.
               (3)   În cazul omologărilor de sisteme, componente sau unități tehnice separate, dacă datele din dosarul de omologare au suferit modificări, autoritatea competentă în materie de omologare a statului membru în cauză:

                           —

                           emite, dacă este necesar, pagina sau paginile revizuite ale dosarului de omologare, marcând fiecare pagină revizuită pentru a indica în mod clar natura modificării și data noii emiteri. La fiecare emitere de pagini revizuite, indexul dosarului de omologare (anexat la certificatul de omologare) trebuie de asemenea modificat pentru a indica ultimele date ale paginilor revizuite și

                           —

                           emite un certificat de omologare revizuit, numerotat cu un număr de prelungire, dacă informațiile pe care acesta le cuprinde (cu excepția documentelor anexate) au suferit modificări sau dacă cerințele cuprinse în directivă au suferit modificări de la data omologării. Certificatul revizuit trebuie să specifice clar motivul revizuirii și data noii emiteri.

                     Dacă autoritățile competente în materie de omologare ale statului membru în cauză consideră că o eventuală modificare a dosarului de omologare impune noi încercări sau verificări, ele informează imediat constructorul cu privire la aceasta și eliberează documentele menționate mai sus numai după efectuarea cu succes a unor noi încercări sau verificări.
               (4)   În cazul omologărilor de vehicule, dacă datele din dosarul de omologare au suferit modificări, autoritatea competentă în materie de omologare a statului membru în cauză:

                           —

                           emite, dacă este necesar, pagina (paginile) revizuită (revizuite) a(le) dosarului de omologare, marcând fiecare pagină revizuită pentru a indica în mod clar natura modificării și data noii emiteri. La fiecare emitere de pagini revizuite, indexul dosarului de omologare (anexat la certificatul de omologare) trebuie de asemenea modificat pentru a indica ultimele date ale paginilor revizuite și

                           —

                           emite un certificat de omologare revizuit, numerotat cu un număr de prelungire, dacă este necesară efectuarea de inspecții suplimentare sau dacă informațiile pe care le cuprinde certificatul de omologare (cu excepția documentelor anexate) au suferit modificări, ori dacă cerințele cuprinse în oricare din directivele speciale aplicabile la data de la care este interzisă prima introducere în circulație au suferit modificări de la data omologării vehiculului. Noul certificat trebuie să specifice clar motivul prelungirii și data noii emiteri.

                     Dacă autoritatea competentă în materie de omologare a statului membru în cauză consideră că o eventuală modificare a dosarului de omologare impune noi încercări sau verificări, ea informează imediat producătorul cu privire la aceasta și eliberează documentele menționate mai sus numai după efectuarea cu succes a unor noi încercări sau verificări. Toate documentele revizuite sunt trimise în termen de o lună celorlalte autorități competente în materie de omologare.
               (5)   Atunci când o omologare pentru vehicul își pierde valabilitatea întrucât omologările acordate în temeiul uneia sau mai multor directive speciale menționate în dosarul de omologare și-au pierdut valabilitatea, autoritatea competentă în materie de omologare a statului membru care a acordat această omologare comunică acest fapt, în termen de o lună, autorităților competente în materie de omologare ale celorlalte state membre, indicând în același timp data relevantă sau numărul de identificare al ultimului vehicul produs în conformitate cu vechiul certificat.
               Articolul 6
               Certificatul de conformitate
               (1)   Constructorul, în calitatea sa de titular al omologării de tip a vehiculului, emite un certificat de conformitate, ale cărui modele sunt prezentate în anexa IX, care însoțește fiecare vehicul, indiferent dacă acesta este complet sau incomplet, produs în conformitate cu tipul de vehicul omologat. În cazul unui tip de vehicul incomplet sau completat, constructorul completează doar acele elemente de pe pagina 2 a certificatului de conformitate care au fost adăugate sau modificate în stadiul actual al omologării și, dacă este cazul, atașează la acest certificat toate certificatele de conformitate emise în etapa sau etapele anterioare.
               (2)   Cu toate acestea, din motive fiscale sau în vederea înmatriculării vehiculului, după ce au informat Comisia și celelalte state membre cu cel puțin trei luni înainte, statele membre pot solicita includerea în certificat a unor informații care nu sunt menționate la anexa IX, cu condiția ca aceste date să fie menționate explicit în dosarul de omologare sau să poată fi obținute din acesta printr-un calcul simplu.
               De asemenea, statele membre pot solicita completarea certificatului de conformitate din anexa IX într-un asemenea mod încât să evidențieze datele necesare și suficiente în scopuri fiscale sau în vederea înmatriculării de către autoritățile naționale competente.
               (3)   Constructorul, în calitatea sa de titular al omologării unei componente sau unități tehnice separate, afișează pe fiecare componentă sau unitate produsă în conformitate cu tipul omologat marca de fabricație sau de comerț, tipul și, dacă directiva specială dispune astfel, marca sau numărul omologării de tip. Cu toate acestea, în acest ultim caz, constructorul poate decide să nu înscrie marca de fabricație sau de comerț.
               (4)   Constructorul, în calitatea sa de titular al unui certificat de omologare care, în conformitate cu dispozițiile de la articolul 4 alineatul (4), cuprinde restricții cu privire la utilizarea sa, furnizează împreună cu fiecare componentă sau unitate produsă informații detaliate cu privire la aceste restricții și indică eventualele condiții de instalare.
               Articolul 7
               Înmatricularea și introducerea în circulație
               (1)   Fiecare stat membru înmatriculează, permite vânzarea sau introducerea în circulație a noilor vehicule din motive legate de construcția și funcționarea lor, dacă și numai dacă ele sunt însoțite de un certificat de conformitate valabil. În cazul vehiculelor incomplete, fiecare stat membru permite vânzarea acestor vehicule, însă poate refuza înmatricularea lor permanentă și introducerea în circulație atâta timp cât aceste vehicule nu sunt completate.
               (2)   Fiecare stat membru permite vânzarea sau introducerea în circulație a componentelor sau unităților tehnice separate dacă și numai dacă ele sunt conforme cu cerințele din directiva specială relevantă și cu cerințele articolului 6 alineatul (3), cu condiția ca acestea să nu se aplice componentelor sau unităților tehnice separate destinate utilizării la vehiculele care sunt integral sau parțial scutite de la dispozițiile prezentei directive sau care nu sunt reglementate de aceasta.
               (3)   Dacă un stat membru consideră că vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate de un anumit tip reprezintă un pericol grav pentru siguranța rutieră deși sunt însoțite de un certificat de conformitate valabil sau sunt marcate într-un mod adecvat, atunci acel stat poate să refuze, pe un termen de cel mult șase luni, înmatricularea unor asemenea vehicule sau poate să interzică vânzarea sau introducerea în circulație pe teritoriul său a unor astfel de vehicule, componente sau unități tehnice separate. El informează imediat celelalte state membre și Comisia despre aceasta, indicând motivele pe care își întemeiază decizia. Dacă statul membru care a acordat omologarea de tip pune la îndoială riscul pentru siguranța rutieră care i-a fost notificat, statele membre în cauză depun eforturi pentru rezolvarea disputei. Comisia trebuie să fie informată și trebuie, atunci când este necesar, să organizeze consultări pentru a ajunge la un acord.
               Articolul 8
               Derogări și alte proceduri
               (1)   Dispozițiile articolului 7 alineatul (1) nu se aplică:

                           —

                           vehiculelor destinate utilizării de către forțele armate, serviciilor de protecție civilă, serviciilor de luptă împotriva incendiilor și forțelor de menținere a ordinii publice;

                           —

                           vehiculelor omologate în conformitate cu alineatul (2).

                     (2)   Fiecare stat membru poate, la cererea constructorului, să acorde derogări de la una sau mai multe din dispozițiile cuprinse în una sau mai multe din directivele speciale:

                           (a)

                              Vehiculele produse în serii mici

                           În acest caz, numărul vehiculelor dintr-o familie de tipuri înmatriculate, vândute sau introduse în circulație anual pe teritoriul acelui stat membru nu poate depăși numărul de unități indicat în anexa XII. În fiecare an, statele membre trimit Comisiei o listă cu aceste omologări. Statul membru care acordă o asemenea omologare trimite o copie a certificatului de omologare și a documentelor anexate la acesta autorităților competente în materie de omologare ale celorlalte state membre desemnate de producător, indicând natura derogărilor acordate. În termen de trei luni, aceste state membre decid dacă acceptă și, în caz afirmativ, pentru ce număr de unități acceptă omologarea vehiculelor care urmează să fie înmatriculate pe teritoriul lor. În sensul omologărilor acordate în conformitate cu acest punct (a), dispozițiile articolelor 3, 4, 5, 6, 10 și 11 se aplică numai în măsura în care sunt considerate relevante de către autoritatea competentă în materie de omologare. Atunci când se acordă o derogare în conformitate cu această literă (a), statul membru poate solicita adoptarea unor alte dispoziții adecvate;

                           (b)

                              Vehiculele de sfârșit de serie

                                       1.

                                       În limitele cantitative stabilite în anexa XII secțiunea B și pentru o perioadă limitată, statele membre pot înmatricula și permite vânzarea sau introducerea în circulație a vehiculelor noi care sunt conforme cu un tip de vehicul a cărui omologare nu mai este valabilă conform articolului 5 alineatul (5).
                                       Această dispoziție se aplică numai vehiculelor care, cumulativ:

                                                   —

                                                   se aflau pe teritoriul Comunității Europene și

                                                   —

                                                   erau însoțite de un certificat de conformitate valabil emis anterior,

                                             într-un moment în care omologarea vehiculelor în cauză era încă valabilă, dar care nu au fost înmatriculate sau introduse în circulație înainte ca omologarea de tip respectivă să își piardă valabilitatea.
                                       Această posibilitate este limitată la o perioadă de 12 luni pentru vehiculele complete și 18 luni pentru vehiculele completate, începând cu data la care omologarea de tip și-a pierdut valabilitatea.

                                       2.

                                       Pentru ca alineatul (1) să se aplice unuia sau mai multor tipuri de vehicule dintr-o categorie dată, constructorul trebuie să înainteze o cerere către autoritățile competente ale statului membru care a omologat tipul (tipurile) de vehicul corespunzător (corespunzătoare) înainte de intrarea în vigoare a directivelor speciale sau a modificărilor aduse acestora.
                                       Cererea trebuie să specifice motivele tehnice sau economice pe care este întemeiată.
                                       Dacă cererea este acceptată de către statul membru, în termen de o lună, acesta din urmă trebuie să trimită autorităților competente ale celorlalte state membre informații privind natura și motivele derogărilor acordate constructorului, alături de informațiile prevăzute la articolul 5 alineatul (5).
                                       Fiecare stat membru interesat de introducerea în circulație a unor astfel de tipuri de vehicule are responsabilitatea să garanteze respectarea de către constructor a dispozițiilor din anexa XII B.
                                       Statele membre trimit anual Comisiei o listă a derogărilor acordate, precizând motivele pe care acestea sunt întemeiate.

                           (c)

                              Vehicule, componente sau unități tehnice separate proiectate pe baza unor tehnologii sau principii care, prin natura lor, sunt incompatibile cu una sau mai multe cerințe din una sau mai multe directive speciale

                           În acest caz, statul membru care acordă o asemenea omologare trimite, în termen de o lună, o copie a certificatului de omologare și a documentelor anexate la acesta autorităților competente în materie de omologare ale celorlalte state membre și trimite imediat Comisiei un raport care cuprinde:

                                       —

                                       motivul pentru care tehnologiile sau principiile în cauză împiedică respectarea de către vehicul, componentă sau unitate tehnică separată a cerințelor cuprinse în una sau mai multe din directivele speciale relevante;

                                       —

                                       o descriere a problemelor relevante de siguranță și de protecție a mediului, precum și a măsurilor luate;

                                       —

                                       o descriere a încercărilor și a rezultatelor acestora care să demonstreze existența unui nivel de siguranță și de protecție a mediului cel puțin echivalent cu cel prevăzut de una sau mai multe din directivele speciale;

                                       —

                                       propuneri de modificare a directivelor speciale relevante sau de adoptare a unei (unor) noi directive speciale, după caz.

                                 În termen de trei luni, Comisia decide, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13, dacă aprobă sau respinge raportul.
                           În cazul în care Comisia aprobă raportul, statul membru în cauză poate emite o omologare în conformitate cu prezenta directivă, iar Comisia adoptă măsurile necesare pentru a adapta directiva (directivele) specială (speciale) care a(u) constituit obiectul derogării. Valabilitatea unei asemenea omologări este limitată la 24 de luni, însă termenul poate fi prelungit de Comisie la cererea statului membru care a acordat omologarea.

                     (3)   Certificatele de omologare emise în conformitate cu alineatul (2), ale căror modele sunt prezentate în anexa VI, nu pot fi intitulate «Certificat de Omologare CEE de tip a unui vehicul» decât în cazul menționat la alineatul (2) litera (c), când Comisia a aprobat raportul.
               Articolul 9
               Acceptarea omologărilor echivalente
               (1)   Hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, Consiliul poate recunoaște echivalența dintre condițiile sau dispozițiile privind omologarea de tip a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate stabilite în prezenta directivă și procedurile stabilite prin reglementări internaționale sau prin reglementări ale țărilor terțe, în cadrul acordurilor multilaterale sau bilaterale dintre Comunitate și țările terțe.
               (2)   Se recunoaște echivalența dintre reglementările internaționale prezentate în anexa IV partea II și directivele speciale corespunzătoare. Autoritățile competente în materie de omologare ale statelor membre acceptă omologările acordate în conformitate cu aceste reglementări și, acolo unde este cazul, mărcile de omologare corespunzătoare în locul omologărilor și mărcilor de omologare corespunzătoare directivelor speciale echivalente. Regulamentele internaționale menționate se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
               Articolul 10
               Măsuri privind conformitatea producției
               (1)   Un stat membru care acordă o omologare de tip adoptă toate măsurile necesare în conformitate cu anexa X cu privire la această omologare pentru a verifica, dacă este cazul în cooperare cu autoritățile competente în materie de omologare ale celorlalte state membre, dacă au fost luate măsurile necesare pentru a garanta conformitatea producției vehiculelor, sistemelor, componentelor sau unităților tehnice separate, după caz, cu tipul omologat.
               (2)   Un stat membru care a acordat o omologare de tip adoptă toate măsurile necesare în conformitate cu anexa X cu privire la această omologare pentru a verifica, dacă este cazul în cooperare cu autoritățile competente în materie de omologare ale celorlalte state membre, dacă măsurile prevăzute la alineatul (1) continuă să fie adecvate și dacă producția vehiculelor, sistemelor, componentelor sau unităților tehnice separate, după caz, continuă să fie conformă cu tipul omologat. Verificarea în vederea garantării conformității produselor cu tipul omologat se limitează la procedurile stabilite în anexa X secțiunea 2 și în acele directive speciale care cuprind cerințe specifice.
               Articolul 11
               Neconformitatea cu tipul omologat
               (1)   Există o situație de neconformitate cu tipul omologat atunci când se constată existența unor abateri de la informațiile din certificatul de omologare de tip și din dosarul de omologare și când aceste abateri nu au fost autorizate în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) sau (4) de către statul membru care a acordat omologarea de tip. Nu se consideră că un vehicul se abate de la tipul omologat atunci când sunt permise anumite toleranțe prin directive speciale iar aceste toleranțe sunt respectate.
               (2)   Dacă statul membru care a acordat omologarea constată că vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate însoțite de un certificat de conformitate sau purtând o marcă de omologare nu se conformează tipului care a fost omologat, acesta adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate produse se conformează din nou tipului omologat. Autoritățile competente ale statului membru respectiv informează autoritățile celorlalte state membre asupra măsurilor luate, care pot include, dacă este necesar, retragerea omologării de tip.
               (3)   Dacă un stat membru demonstrează că vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate însoțite de un certificat de conformitate sau purtând o marcă de omologare nu se conformează tipului omologat, acesta poate solicita statului membru care a acordat omologarea de tip să verifice dacă vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate produse se conformează tipului omologat. Această verificare trebuie efectuată cât mai repede cu putință și în orice caz în termen de cel mult șase luni de la data solicitării.
               (4)   În cazul:

                           —

                           omologării de tip a vehiculelor, atunci când neconformitatea unui vehicul decurge exclusiv din neconformitatea unui sistem, a unei componente sau a unei unități tehnice separate sau în cazul

                           —

                           omologării de tip în mai multe etape, când neconformitatea unui vehicul completat decurge exclusiv din neconformitatea unui sistem, a unei componente sau a unei unități tehnice care face parte din vehiculul incomplet, sau din neconformitatea vehiculului incomplet,

                     autoritatea competentă în materie de omologare a vehiculului solicită statului membru care a acordat omologarea de tip a sistemului, componentei, unității tehnice separate sau vehiculului incomplet, să adopte măsurile necesare pentru a garanta că vehiculele produse se conformează din nou tipului omologat. Aceste măsuri trebuie luate cât mai curând posibil și în orice caz în termen de cel mult șase luni de la data solicitării, dacă este necesar în cooperare cu statul membru care a formulat această cerere. Atunci când se constată o lipsă de conformitate, autoritățile competente în materie de omologare ale statului membru care a acordat omologarea de tip a sistemului, a componentei sau unității tehnice separate sau omologarea vehiculului incomplet adoptă măsurile stabilite la alineatul (2).
               (5)   Autoritățile competente în materie de omologare ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, cu privire la retragerea oricărei omologări de tip și la motivele pentru care au adoptat o asemenea măsură.
               (6)   Dacă statul membru care a acordat omologarea de tip contestă nerespectarea conformității, statele membre în cauză depun eforturi pentru rezolvarea disputei. Comisia trebuie să fie informată și trebuie, atunci când este necesar, să organizeze consultări pentru a ajunge la un acord.
               Articolul 12
               Notificarea deciziilor și căilor de atac disponibile
               Orice decizie luată în temeiul dispozițiilor adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei directive, prin care se refuză sau se retrage omologarea de tip ori se interzice introducerea pe piață sau înmatricularea, trebuie să prevadă cu precizie motivele pe care se întemeiază. Orice decizie se notifică părții interesate, cu arătarea căilor de atac de care aceasta dispune în conformitate cu legislația în vigoare în statele membre, precum și a termenelor în care acestea pot fi exercitate.
               Articolul 13
               Adaptarea anexelor
               (1)   Se constituie prin prezenta Comitetul pentru adaptarea la progresul tehnic, denumit în continuare «comitetul»; acesta este format din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de reprezentantul Comisiei.
               (2)   Toate modificările necesare pentru adaptarea:

                           —

                           anexelor la prezenta directivă sau

                           —

                           dispozițiilor cuprinse în directivele speciale, cu excepția cazului în care acestea cuprind dispoziții contrare,

                     sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la alineatul (3). Această procedură se aplică de asemenea și în cazul introducerii dispozițiilor privind omologarea de tip a unităților tehnice separate în directivele speciale.
               (3)   Reprezentantul Comisiei înaintează comitetului un proiect al măsurilor ce urmează să fie adoptate. Comitetul își prezintă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul se emite cu majoritatea stabilită în articolul 148 alineatul (2) din tratat în cazul deciziilor pe care Consiliul trebuie să le adopte la propunerea Comisiei. În cadrul voturilor comitetului, voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate conform articolului menționat mai sus. Președintele nu participă la vot.
               Comisia adoptă măsurile avute în vedere dacă acestea sunt conforme cu avizul comitetului.
               Dacă măsurile avute în vedere nu sunt conforme cu avizul comitetului sau dacă nu este emis nici un aviz, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere privind măsurile ce urmează a fi adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
               Dacă, într-un termen de trei luni de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie.
               (4)   Dacă, hotărând la propunerea Comisiei, Consiliul adoptă o nouă directivă specială, acesta adoptă, în temeiul aceleiași propuneri, modificările adecvate la anexele relevante ale prezentei directive.
               Articolul 14
               Notificarea autorităților competente în materie de omologare și a serviciilor tehnice
               (1)   Comisiei și celorlalte state membre le sunt notificate, de către un stat membru, denumirile și adresele:

                           —

                           autorităților competente în materie de omologare și, dacă este cazul, domeniile de care răspund aceste autorități;

                           —

                           serviciilor tehnice pe care le-au autorizat, specificând procedurile de încercare pentru care a fost autorizat fiecare din aceste servicii. Serviciile notificate trebuie să satisfacă normele armonizate privind funcționarea laboratoarelor de încercare (EN 45001) cu respectarea următoarelor condiții:

                                       (i)

                                       un producător nu poate fi acreditat ca serviciu tehnic, exceptând cazurile în care directivele speciale cuprind dispoziții exprese în acest sens;

                                       (ii)

                                       în sensul prezentei directive, utilizarea echipamentelor externe de către un serviciu tehnic nu este considerată excepțională în cazul în care se face cu acordul autorității competente în materie de omologare.

                     (2)   Se consideră că un serviciu notificat satisface norma armonizată dar, acolo unde este cazul, Comisia poate solicita statelor membre să furnizeze dovezi în acest sens.
               Serviciile țărilor terțe pot fi notificate ca servicii tehnice autorizate numai în cadrul unui acord bilateral sau multilateral între Comunitate și statul terț respectiv.”

               2.

               Anexele I-III se înlocuiesc cu anexele la prezenta directivă.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru aducerea la îndeplinire a prezentei directive până 31 decembrie 1992. Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta. Statele membre pun în aplicare aceste dispoziții de la 1 ianuarie 1993.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   În ceea ce privește omologarea de tip a vehiculelor, statele membre pun în aplicare prezenta directivă numai pentru autovehiculele din categoria M1 echipate cu motor cu ardere internă, până la modificarea anexelor în conformitate cu articolul 13 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, pentru a include vehiculele din categoria M1 propulsate de motoare altele decât cu ardere internă și alte categorii de vehicule. Între timp, dispozițiile cuprinse în articolul 10 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 87/403/CEE, se aplică omologării de tip a vehiculelor din celelalte categorii.
   (3)   Până la 31 decembrie 1995 pentru vehiculele complete, și până la 31 decembrie 1997 pentru vehiculele completate în urma omologării de tip în mai multe etape, statele membre pun în aplicare articolul 4 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, numai la cererea constructorului. Între timp, statele membre acordă omologarea națională și permit înmatricularea, vânzarea și introducerea în circulație a vehiculelor, componentelor și unităților tehnice separate în conformitate cu dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 87/403/CEE.
   (4)   Până la 31 decembrie 1997 pentru vehiculele complete, și până la 31 decembrie 1999 pentru vehiculele completate în urma omologării de tip în mai multe etape, articolul 7 alineatele (1) și (2) din Directiva 70/156/CEE astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă nu se aplică vehiculelor, componentelor și unităților tehnice separate care fac parte dintr-un tip pentru care a fost acordată o omologare națională înainte de 1 ianuarie 1996 sau 1 ianuarie 1998 sau dintr-un tip pe care un stat membru l-a înmatriculat ori a cărui vânzare sau introducere în circulație a aprobat-o înainte de 1 ianuarie 1996 sau 1 ianuarie 1998.
   Omologările care fac parte din procedura de omologare națională menționată anterior care au fost acordate în temeiul directivelor speciale rămân în vigoare după 31 decembrie 1997 pentru vehiculele complete și după 31 decembrie 1999 pentru vehiculele completate în urma omologării de tip în mai multe etape, exceptând cazurile în care se aplică una din condițiile stabilite la articolul 5 alineatul (3) paragraful al doilea din Directiva 70/156/CEE astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   (5)   Sub rezerva articolului 8 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 70/156/CEE astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, alineatele (3) și (4) nu permit statelor membre să acorde derogări de la nici una din dispozițiile cuprinse într-o directivă specială care stabilește cerințe bazate pe armonizare totală cu privire la omologarea și la prima introducere în circulație a unui vehicul, a unei componente sau a unei unități tehnice separate.
   Articolul 3
   Până la 31 decembrie 1994, pe baza informațiilor relevante comunicate de autoritățile competente, Comisia întocmește un raport cu privire la aplicarea procedurilor europene de omologare de tip, acordând atenție deosebită derogărilor menționate la articolul 8 din Directiva 70/156/CEE astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, precum și la impactul pe care îl are noul principiu de armonizare în diferitele state membre și, acolo unde este cazul, propune modificările necesare în vederea îmbunătățirii dispozițiilor privind omologarea de tip, inclusiv adaptarea directivelor speciale la noul principiu de armonizare, și a facilitării introducerii în circulație a vehiculelor în statele membre, modificări care sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 18 iunie 1992.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Vitor MARTINS

      (1)  JO C 301, 21.11.1991, p. 1.

      (2)  JO C 67, 16.3.1992, p. 44 și JO 176, 13.7.1992.

      (3)  JO C 79, 30.3.1992, p. 4.

      (4)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/403/CEE (JO L 220, 8.8.1987, p. 44).

      (5)  JO 225, 10.8.1992, p. 72.
   ANEXĂ
   A se vedea Directiva 2001/116/CE a Comisiei (JO L 18, 21.1.2002, p. 1).


title: Directiva 2006/91/CE a Consiliului din 7 noiembrie 2006 privind combaterea păduchelui verde de San José (versiune codificată)

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0091

Jurnalul Oficial L 312 , 11/11/2006 p. 0042 - 0044

		Directiva 2006/91/CE a Consiliuluidin 7 noiembrie 2006privind combaterea păduchelui verde de San José(versiune codificată)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 37 și 94,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],întrucât:(1) Directiva 69/466/CEE a Consiliului din 8 decembrie 1969 privind combaterea păduchelui verde de San José [3] a fost modificată în mod substanțial [4]. Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice prezenta directivă.(2) Producția plantelor lemnoase dicotiledonate și a fructelor acestora ocupă un loc important în agricultura Comunității.(3) Randamentul producției în cauză este permanent amenințat de organisme dăunătoare.(4) Protecția acestor plante față de astfel de organisme dăunătoare trebuie nu numai să mențină capacitatea lor de producție, ci trebuie, de asemenea, să constituie unul dintre mijloacele de a crește productivitatea agricolă.(5) Măsurile de protecție față de introducerea de organisme dăunătoare în fiecare stat membru ar avea doar un efect limitat, în cazul în care aceste organisme nu ar fi combătute simultan și sistematic pe tot cuprinsul Comunității și răspândirea lor nu ar fi împiedicată.(6) Unul dintre organismele cele mai dăunătoare pentru plantele lemnoase dicotiledonate este păduchele verde de San José (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).(7) Acest organism dăunător a fost identificat în mai multe state membre și există zone contaminate în cadrul Comunității.(8) Există un risc permanent pentru cultivarea plantelor lemnoase dicotiledonate pe tot cuprinsul Comunității, în cazul în care nu se adoptă măsuri eficiente de combatere a acestui organism dăunător și de prevenire a răspândirii lui.(9) Pentru eradicarea acestui organism dăunător, trebuie să se adopte un număr minim de dispoziții pentru Comunitate. Trebuie ca statele membre să adopte dispoziții suplimentare sau mai riguroase, în cazul în care sunt necesare.(10) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Prezenta directivă se referă la măsurile minime care urmează să fie adoptate în statele membre pentru combaterea păduchelui verde de San José (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) și pentru prevenirea răspândirii sale.Articolul 2În sensul prezentei directive, se înțelege prin:(a) "plante", plantele vii sau părțile vii ale plantelor, cu excepția fructelor și a semințelor;(b) "plante sau fructe contaminate", plantele sau fructele pe care se găsesc una sau mai multe insecte din specia păduchelui verde de San José, în cazul în care nu se dovedește că acestea sunt moarte;(c) "plante gazdă pentru păduchele de San José", plantele din genurile Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.;(d) "pepiniere", plantațiile în care se cultivă plante destinate replantării, înmulțirii sau distribuirii ca plante individuale cu rădăcini.Articolul 3Atunci când se înregistrează apariția păduchelui verde de San José, statele membre delimitează zona contaminată și o zonă de siguranță suficient de mare pentru a asigura protecția zonelor învecinate.Articolul 4Statele membre se asigură că, în zonele contaminate și în zonele de siguranță, plantele gazdă ale păduchelui verde de San José trebuie tratate corespunzător pentru combaterea acestui organism dăunător și pentru prevenirea răspândirii lui.Articolul 5Statele membre se asigură că:(a) toate plantele contaminate care se găsesc în pepinieră trebuie să fie distruse;(b) toate celelalte plante contaminate sau suspectate de a fi contaminate, care cresc într-o zonă contaminată, trebuie să fie tratate astfel încât aceste plante și fructele proaspete provenite de la acestea să nu mai fie contaminate atunci când sunt transportate;(c) toate plantele gazdă ale păduchelui verde de San José care au rădăcini și care cresc într-o zonă contaminată, precum și părți ale acestor plante destinate înmulțirii și care sunt prelevate din această zonă nu trebuie să fie replantate în interiorul zonei contaminate sau transportate în afara acesteia decât în cazul în care nu a fost constatată contaminarea lor și ele au fost tratate astfel încât păduchii verzi de San José ce ar putea fi încă prezenți să fie distruși.Articolul 6Statele membre se asigură ca în zonele de siguranță plantele gazdă ale păduchelui verde de San José să fie supuse unei supravegheri oficiale și să fie inspectate cel puțin o dată pe an în vederea detectării oricărei apariții a păduchelui verde de San José.Articolul 7(1) Statele membre se asigură că în orice lot de plante care nu sunt înrădăcinate în sol și de fructe proaspete în cadrul căruia a fost constată o contaminare, plantele sau fructele contaminate trebuie să fie distruse și celelalte plante și fructe din lot trebuie să fie tratate sau prelucrate astfel încât păduchii verzi de San José ce ar putea fi încă prezenți să fie distruși.(2) Alineatul (1) nu se aplică loturilor de fructe proaspete slab contaminate.Articolul 8Statele membre revocă măsurile adoptate pentru combaterea păduchelui verde de San José sau pentru prevenirea răspândirii sale numai în cazul în care nu se mai constată prezența păduchelui verde de San José.Articolul 9Statele membre interzic deținerea păduchelui verde de San José.Articolul 10(1) Statele membre pot autoriza:(a) derogări de la măsurile prevăzute la articolele 4 și 5, la articolul 7 alineatul (1) și la articolul 9 în scopuri științifice și fitosanitare, pentru teste și lucrări de selecție;(b) prelucrarea de îndată a fructelor proaspete contaminate, prin derogare de la articolul 5 litera (b) și articolul 7 alineatul (1);(c) transportarea fructelor proaspete contaminate în interiorul zonei contaminate, prin derogare de la articolul 5 litera (b) și articolul 7 alineatul (1).(2) Statele membre se asigură ca autorizațiile prevăzute la alineatul (1) să fie acordate numai atunci când prin verificări corespunzătoare se garantează că nu este prejudiciată combaterea păduchelui verde de San José și nu se creează nici un risc de răspândire a acestui organism dăunător.Articolul 11Statele membre pot adopta dispoziții suplimentare sau mai riguroase privind combaterea păduchelui verde de San José sau pentru prevenirea răspândirii sale, în măsura în care aceste dispoziții sunt necesare pentru combatere sau prevenire.Articolul 12Directiva 69/466/CEE se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre cu privire la termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa I partea B.Trimiterile la directiva abrogată se înțeleg ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.Articolul 13Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 14Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 7 noiembrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleE. Heinäluoma[1] Aviz din 12 octombrie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] Aviz din 5 iulie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[3] JO L 323, 24.12.1969, p. 5. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 77/93/CEE (JO L 26, 31.1.1977, p. 20).[4] A se vedea anexa I partea A din JO L 312, 11.11.2006.--------------------------------------------------ANEXA IPARTEA IDirectiva abrogată cu modificările saleDirectiva 69/446/CEE a Consiliului (JO L 323, 24.12.1969, p. 5) | |Directiva 77/93/CEE a Consiliului (JO L 26, 31.1.1977, p. 20) | Numai articolul 19 |PARTEA BTermene de transpunere în dreptul intern(prevăzute la articolul 12)Directiva | Data limită de transpunere |64/466/CEE [1] | 9 decembrie 1971 |74/93/CEE [2] [3] [4] | 1 mai 1980 |[1] Pentru Irlanda și Regatul Unit: 1 iulie 1973.[2] În conformitate cu procedura menționată la articolul 16 din Directiva 77/93/CEE, statele membre pot fi autorizate, la cerere, să se conformeze dispozițiilor prezentei directive la o dată posterioară celei de 1 mai 1980, dar anterioară celei de 1 ianuarie 1981.[3] Pentru Grecia: 1 ianuarie 1983.[4] Pentru Spania și Portugalia: 1 martie 1987.--------------------------------------------------ANEXA IITabel de corespondențăDirectiva 69/466/CEE | Prezenta directivă |Articolele 1-11 | Articolele 1-11 |Articolul 12 | — |— | Articolul 12 |— | Articolul 13 |Articolul 13 | Articolul 14 |— | Anexa I |— | Anexa II |--------------------------------------------------


title: Directiva 2009/163/UE a Comisiei din 22 decembrie 2009 de modificare a Directivei 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare în ceea ce privește produsul neotame (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               23.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 344/37

      DIRECTIVA 2009/163/UE A COMISIEI

   din 22 decembrie 2009
   de modificare a Directivei 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare în ceea ce privește produsul „neotame”
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind aditivii alimentari (1), în special articolul 31,
   după consultarea Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare (2) stabilește o listă de îndulcitori care pot fi utilizați în Uniune și condițiile pentru utilizarea acestora.

               (2)

               Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a evaluat siguranța produsului „neotame” ca îndulcitor și potențiator de aromă și a emis un aviz la 27 septembrie 2007 (3). După examinarea tuturor datelor privind stabilitatea, produsele de degradare și toxicologia, EFSA a concluzionat că produsul „neotame” nu prezintă riscuri în privința utilizărilor propuse ca îndulcitor și potențiator de aromă și a stabilit o doză zilnică acceptabilă (DZA) de 0-2 mg/kg de greutate corporală pe zi. EFSA a notat, de asemenea, că, potrivit estimărilor prudente privind expunerea prin intermediul alimentelor a adulților și a copiilor la produsul „neotame”, este foarte puțin probabil ca DZA să fie depășită la nivelurile de utilizare propuse.

               (3)

               Produsul „neotame” este un îndulcitor deosebit de puternic cu un potențial de îndulcire de 7 000 până la 13 000 de ori mai mare decât cel al zaharozei. El poate fi utilizat ca un înlocuitor al zaharozei sau al altor îndulcitori într-o gamă largă de produse. Produsul „neotame” poate fi utilizat în mod individual sau împreună cu alți îndulcitori. În plus, acesta poate modifica aroma alimentelor și băuturilor.

               (4)

               Este necesar să se modifice anexa la Directiva 94/35/CE pentru a autoriza utilizarea produsului „neotame” în aceleași aplicații alimentare ca și ceilalți îndulcitori puternici autorizați în prezent. Produsul „neotame” ar trebui să primească un nou număr E, și anume E 961. Pentru a facilita comercializarea și utilizarea acestui nou îndulcitor, se prevede ca produsele care respectă dispozițiile prezentei directive să poată fi comercializate de la data intrării în vigoare a acesteia.

               (5)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o legiferare mai bună (4), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile lor tabele care, pe cât posibil, să ilustreze concordanța dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice.

               (6)

               Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 94/35/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive cel târziu până la 12 octombrie 2010. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele respectivelor dispoziții.
   Atunci când statele membre adoptă respectivele dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (3)   Produsele care respectă dispozițiile prezentei directive pot fi comercializate de la data intrării în vigoare a acesteia.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2009.

            Pentru Comisie

         José Manuel BARROSO

            Președintele

      (1)  JO L 354, 31.12.2008, p. 16.

      (2)  JO L 237, 10.9.1994, p. 3.

      (3)  Aviz științific al Grupului privind aditivi alimentari, arome, ajutoare tehnologice și materiale în contact cu alimentele, emis la cererea Comisiei Europene cu privire la utilizarea produsului „neotame” ca îndulcitor și potențiator de aromă. The EFSA Journal (2007) 581, 1-43.

      (4)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      ANEXĂ
      În anexa la Directiva 94/35/CE, următoarea rubrică E 961 este adăugată după rubrica E959.

                     Nr. CE

                     Denumire

                     Produse alimentare

                     Doză maximă utilizabilă

                     „E 961

                     Neotame

                        Băuturi nealcoolice

                     Băuturi aromate apoase cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     20 mg/l

                     Băuturi din lapte și din derivate de lapte sau din sucuri de fructe, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     20 mg/l

                        Deserturi și produse similare

                     Deserturi aromate apoase cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Preparate din lapte și din derivate de lapte, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Deserturi din fructe și din legume, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Deserturi din ouă cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Deserturi din cereale cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Deserturi cu grăsimi cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Snacks: gustări sărate și uscate, din amidon sau din nuci și alune, preambalate și având diferite arome

                     18 mg/kg

                        Produse de cofetărie

                     Produse de cofetărie fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Produse de cofetărie din cacao sau din fructe deshidratate, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     65 mg/kg

                     Produse de cofetărie din amidon, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     65 mg/kg

                     Cornete și foi napolitane, pentru înghețată, fără adaos de zahăr

                     60 mg/kg

                        Essoblaten

                     60 mg/kg

                     Produse tartinabile pe bază de cacao, lapte, fructe deshidratate sau grăsime, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Cereale pentru micul dejun cu conținut în fibre de peste 15 % și conținând cel puțin 20 % tărâțe, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Microbomboane pentru împrospătarea respirației, fără adaos de zahăr

                     200 mg/kg

                     Pastile pentru gât puternic aromatizate, fără adaos de zahăr

                     65 mg/kg

                     Gumă de mestecat fără adaos de zahăr

                     250 mg/kg

                     Produse de cofetărie sub formă de tablete cu valoare calorică redusă

                     15 mg/kg

                     Cidru de mere și cidru de pere

                     20 mg/l

                     Băuturi alcătuite din amestecul unei băuturi nealcoolice cu bere, cidru de mere, cidru de pere, băuturi spirtoase sau vin

                     20 mg/l

                     Băuturi spirtoase cu conținut în alcool mai mic de 15 % din volum

                     20 mg/l

                     Bere fără alcool sau cu un conținut în alcool care nu depășește 1,2 % din volum

                     20 mg/l

                     Bière de table/Tafelbier/Table beer (conținut de must original mai mic de 6 %), cu excepția varietății «Obergäriges Einfachbier»

                     20 mg/l

                     Beri cu aciditate minimă de 30 de miliechivalenți exprimați în NaOH

                     20 mg/l

                     Beri brune de tipul «oud bruin»

                     20 mg/l

                     Bere cu valoare calorică redusă

                     1 mg/l

                     Înghețate comestibile cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     26 mg/kg

                     Fructe conservate în cutii sau borcane, cu valoare calorică redusă sau fără adaos de zahăr

                     32 mg/kg

                     Gemuri, jeleuri și marmelade cu valoare calorică redusă

                     32 mg/kg

                     Preparate din fructe și legume cu valoare calorică redusă

                     32 mg/kg

                     Conserve dulci-acrișoare din fructe și legume

                     10 mg/kg

                        Feinkostsalat

                     12 mg/kg

                     Conserve și semiconserve dulci-acrișoare din pește și marinate din pește, crustacee și moluște

                     10 mg/kg

                     Supe cu valoare calorică redusă

                     5 mg/l

                     Sosuri

                     12 mg/kg

                     Muștar

                     12 mg/kg

                     Produse fine de panificație pentru utilizări nutritive speciale

                     55 mg/kg

                     Produse alimentare destinate a fi utilizate în regimuri hipocalorice pentru scăderea în greutate în sensul Directivei 1996/8/CE

                     26 mg/kg

                     Produse alimentare dietetice pentru scopuri medicale speciale în sensul Directivei 1999/21/CE

                     32 mg/kg

                     Suplimente alimentare în sensul Directivei 2002/46/CE, furnizate sub formă lichidă

                     20 mg/kg

                     Suplimente alimentare în sensul Directivei 2002/46/CE, furnizate sub formă solidă

                     60 mg/kg

                     Suplimente alimentare în sensul Directivei 2002/46/CE pe bază de vitamine și/sau elemente minerale, furnizate sub formă de sirop sau mestecabile

                     185 mg/kg

                     Îndulcitori de masă

                        quantum satis”