title: Directiva 2012/40/UE a Comisiei din 26 noiembrie 2012 de modificare a anexei I la Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind comercializarea produselor biodestructive  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               27.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 327/26

         DIRECTIVA 2012/40/UE A COMISIEI
   din 26 noiembrie 2012
   de modificare a anexei I la Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind comercializarea produselor biodestructive
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive (1), în special articolul 16 alineatul (2) al doilea paragraf,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2009/91/CE a Comisiei din 31 iulie 2009 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește includerea tetraboratului disodic ca substanță activă în anexa I la directivă (2) alocă tetraboratului disodic trei numere CAS aferente celor trei forme diferite ale substanței. Numerele CAS se bazează pe un raport pe care Țările de Jos l-au transmis Comisiei la 7 iulie 2006 și care a fost aprobat de Comitetul permanent pentru produse biocide la 20 februarie 2009.

               (2)

               Țările de Jos au comunicat Comisiei faptul că numărul CAS alocat formei pentahidrat în raportul inițial este incorect și au transmis Comisiei un raport revizuit în care acestei forme i se alocă numărul CAS 12179-04-3. Raportul revizuit a fost aprobat de Comitetul permanent pentru produse biocide la 25 mai 2012.

               (3)

               Prin urmare, anexa I la Directiva 98/8/CE trebuie modificată în consecință.

               (4)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse biocide,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 98/8/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 martie 2013. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 26 noiembrie 2012.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 123, 24.4.1998, p. 1.

      (2)  JO L 201, 1.8.2009, p. 39.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 98/8/CE, a treia coloană a rubricii nr. 24 se înlocuiește cu următorul text:
      Denumirea IUPAC
      Numere de identificare

         „tetraborat disodic
         Nr. CE: 215-540-4
         Nr. CAS (anhidru): 1330-43-4
         Nr. CAS (pentahidrat): 12179-04-3
         Nr. CAS (decahidrat): 1303-96-4”


title: Directiva 95/70/CE a Consiliului din 22 decembrie 1995 privind introducerea unor măsuri comunitare minime de control al anumitor boli ale moluștelor bivalve

text:
               03/Volumul 18

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               90

         31995L0070

               L 332/33

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 95/70/CE A CONSILIULUI

   din 22 decembrie 1995
   privind introducerea unor măsuri comunitare minime de control al anumitor boli ale moluștelor bivalve
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   întrucât moluștele sunt înscrise în anexa II a Tratatului; întrucât comercializarea lor reprezintă o sursă importantă de venituri pentru sectorul acvaculturii;
   întrucât bolile moluștelor menționate la anexa A lista II din Directiva 91/67/CEE a Consiliului din 28 ianuarie 1991 privind condițiile de sănătate animală care reglementează introducerea pe piață a animalelor și produselor de acvacultură (3) au consecințe foarte grave pentru conchiliocultură; întrucât în țările terțe există și alte boli cu consecințe similare, se consideră necesară stabilirea unei liste a acestor boli, iar Comisiei trebuie să i se dea posibilitatea de a adapta această listă în funcție de evoluția situației zoosanitare;
   întrucât bolile respective pot lua repede proporții de epizootii, cauzând un nivel de mortalitate și niște perturbări care pot reduce considerabil rentabilitatea conchilioculturii;
   întrucât se impune stabilirea, la nivel comunitar, a unor măsuri care să fie luate în cazul declarării unor boli, pentru a se asigura dezvoltarea rațională a conchilioculturii și pentru a contribui la protejarea sănătății animale în cadrul Comunității;
   întrucât statele membre trebuie să raporteze Comisiei și celorlalte state membre toate cazurile de mortalitate anormală observate la moluștele bivalve;
   întrucât, în anumite situații, se consideră necesară luarea unor măsuri care să oprească răspândirea bolii, în special prin scoaterea moluștelor bivalve vii din exploatațiile sau zonele respective;
   întrucât este indispensabilă o anchetă epidemiologică aprofundată pentru determinarea originii bolii și pentru împiedicarea răspândirii ei;
   întrucât, pentru asigurarea unui sistem de luptă eficient, diagnosticarea acestor boli trebuie armonizată și efectuată sub supravegherea laboratoarelor competente a căror coordonare poate fi asigurată printr-un laborator de referință desemnat de către Comunitate;
   întrucât, pentru asigurarea unei aplicări uniforme a prezentei directive, trebuie instituită o procedură comunitară de inspecție;
   întrucât măsurile comune de luptă împotriva bolilor constituie o bază minimă pentru menținerea unui nivel omogen de sănătate animală;
   întrucât trebuie să i se încredințeze Comisiei sarcina de a adopta măsurile necesare de punere în aplicare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă stabilește măsurile comunitare minime de combatere a bolilor moluștelor bivalve prevăzute de prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   În scopul prezentei directive, în măsura în care este nevoie, se aplică definițiile de la articolul 2 din Directiva 91/67/CEE și de la articolul 2 din Directiva 91/492/CEE (4).
   (2)   În plus, prin „mortalitate anormală constatată” se înțelege mortalitatea subită care afectează aproximativ 15 % din loturi și care se produce într-o perioadă scurtă dintre 2 controale (confirmată în termen de 15 zile). Într-un eclozoar, mortalitatea este considerată anormală atunci când crescătorul nu poate obține larve într-o perioadă care a inclus pontele succesive ale mai multor reproducători. Într-un incubator, mortalitatea este considerată anormală atunci când survine brusc o mortalitate relativ importantă în mai multe eprubete.
   Articolul 3
   Statele membre urmăresc ca toate exploatațiile care cresc moluște bivalve:

               1.

               să fie înregistrate de către serviciul oficial, această înregistrare trebuind actualizată permanent;

               2.

               să țină, într-un registru, evidența:

                           (a)

                           moluștelor vii introduse în exploatații, inclusiv a tuturor informațiilor cu privire la livrarea lor, numărul sau greutatea, mărimea și proveniența acestora;

                           (b)

                           moluștelor bivalve care părăsesc exploatația pentru a fi reintroduse în apă, inclusiv a tuturor informațiilor cu privire la expediere, număr sau greutate, mărime și destinație;

                           (c)

                           mortalității anormale constatate.

                     Acest registru, care poate fi examinat în orice moment la cererea serviciului oficial, trebuie actualizat în mod regulat și păstrat timp de patru ani.

         Articolul 4
   (1)   Statele membre urmăresc aplicarea unui program de supraveghere și de prelevare de probe în exploatații, regiunile exploatate și coloniile naturale aflate în exploatare de moluște bivalve, pentru a observa dacă există o mortalitate anormală și pentru a urmări situația sanitară veterinară a efectivelor.
   În plus, serviciul oficial poate aplica acest program în centrele de epurare și în bazinele de antrepozitare care deversează apa în mare.
   Dacă, în cursul aplicării programului respectiv, se constată o mortalitate anormală sau dacă serviciul oficial dispune de informații care permit suspectarea prezenței unor boli, se consideră necesară luarea următoarelor măsuri:

               —

               stabilirea unei liste cu locurile în care au apărut bolile menționate în anexa A, lista II din Directiva 91/67/CEE, cu condiția ca aceste boli să nu facă obiectul unui program aprobat în temeiul respectivei directive;

               —

               întocmirea listei cu locurile în care se constată o mortalitate anormală cauzată de bolile menționate la anexa D, sau pentru care serviciul oficial dispune de informații care permit suspectarea prezenței unor boli;

               —

               controlul evoluției și repartizării geografice a bolilor menționate la prima și la a doua liniuță.

         (2)   Modalitățile de aplicare a prezentului articol, inter alia, regulile care trebuie urmate pentru stabilirea programului precizat la alineatul (1), mai ales în ceea ce privește frecvențele și programul controalelor, modalitățile de prelevare de probe (volumul reprezentativ din punct de vedere statistic) și metodele de diagnostic, sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10.
   Articolul 5
   (1)   Statele membre urmăresc ca orice caz suspect de boală dintre cele menționate la articolul 4 și orice rată anormală a mortalității constatată la moluștele bivalve, în exploatații, în zonele de exploatare sau în coloniile naturale aflate în exploatare, precum și în centrele de epurare sau în bazinele de antrepozitare care își deversează apa în mare, să fie notificate cât mai rapid serviciului oficial de către crescători sau de orice altă persoană care a făcut constatările.
   (2)   În cazul prevăzut la alineatul (1), serviciul oficial urmărește:

               (a)

               prelevarea de probe pentru examinare într-un laborator aprobat;

               (b)

               ca până la obținerea rezultatelor examinării menționate la litera (a), nici o moluscă să nu părăsească exploatația, zona de exploatare sau din colonia naturală aflată în exploatare, precum și din centrele de epurare respective, bazinele de antrepozitare care își deversează apa în mare, pentru a fi repusă sau reintrodusă în apa dintr-o altă exploatație sau în mediul acvatic, fără autorizația serviciului oficial.

         (3)   Dacă examinarea menționată la alineatul (2), litera (a) nu indică prezența unui agent patogen, restricțiile prevăzute la litera (b) sunt ridicate.
   (4)   Dacă examinarea prevăzută la alineatul (2) indică prezența unui agent patogen care se află sau s-ar putea afla la originea mortalității anormale constatate sau a unui agent patogen al uneia dintre bolile menționate la articolul 4, trebuie realizată o anchetă epizootică de către serviciul oficial, pentru a determina mijloacele posibile de contaminare și pentru a verifica dacă există moluște care au fost scoase din pepinieră, din zona de exploatare sau din colonia naturală aflată în exploatare în scopul repunerii sau al reintroducerii în apă în alte locuri în timpul perioadei premergătoare constatării unei mortalități anormale.
   Dacă ancheta epizootică indică faptul că boala a fost introdusă în una sau mai multe exploatații, zone de exploatare sau colonii naturale aflate în exploatare, în special în urma unei deplasări a moluștelor, se aplică prevederile alineatului (2).
   Cu toate acestea, prin derogare de la articolul 3 punctul 1 litera (c) din Directiva 91/67/CEE, serviciul oficial poate autoriza, pe teritoriul său, deplasarea moluștelor bivalve vii către alte exploatații, zone de exploatare sau colonii naturale aflate în exploatare infectate de aceeași boală.
   Dacă este necesar se pot adopta măsuri complementare adecvate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10.
   (5)   Serviciul oficial se asigură de informarea imediată a Comisiei și a celorlalte state membre, conform procedurilor comunitare în vigoare, asupra cazurilor unei rate a mortalității anormale constatate, cauzate de un agent patogen, asupra măsurilor luate pentru analiza și ținerea sub control a evoluției și a cauzelor mortalității.
   Articolul 6
   (1)   Prelevarea și analiza în laborator pentru determinarea cauzei mortalității anormale a moluștelor bivalve se efectuează prin metodele stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10.
   (2)   Statele membre urmăresc ca fiecare stat membru să desemneze un laborator național de referință, care să dispună de echipamente și de personal specializat pentru efectuarea analizelor menționate la alineatul (1).
   (3)   Prin derogare de la alineatul (2), statele membre care nu dispun de laboratoare naționale competente pot recurge la serviciile laboratorului național competent în acest domeniu al unui alt stat membru.
   (4)   Lista laboratoarelor naționale de referință pentru bolile moluștelor bivalve este prezentată în anexa C.
   (5)   Laboratoarele naționale de referință cooperează cu laboratorul comunitar de referință menționat la articolul 7.
   Articolul 7
   (1)   Laboratorul comunitar de referință pentru bolile moluștelor bivalve este indicat în anexa A.
   (2)   Fără a aduce atingere prevederilor Deciziei 90/424/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 (5) privind anumite cheltuieli în domeniul veterinar, în special articolul 28, funcțiile și obligațiile laboratorului menționat la alineatul (1) sunt cele enunțate în anexa B.
   Articolul 8
   (1)   Experții Comisiei pot, în măsura în care acest lucru e necesar pentru aplicarea uniformă a prezentei directive, să efectueze controale la fața locului. În acest scop, experții pot efectua verificări aleatorii și nondiscriminatorii, pentru a se asigura că autoritatea competentă controlează aplicarea prevederilor prezentei directive.
   Comisia informează statele membre asupra rezultatului controalelor efectuate.
   (2)   Controalele prevăzute la alineatul (1) se efectuează în colaborare cu autoritatea competentă.
   (3)   Statul membru pe teritoriul căruia se efectuează un control acordă experților tot sprijinul necesar pentru realizarea misiunii lor.
   (4)   Modalitățile de aplicare ale prezentului articol se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10.
   Articolul 9
   Anexa A se modifică, în măsura în care acest lucru este necesar, de către Consiliu, prin majoritate calificată, la propunerea Comisiei.
   Anexele B, C și D pot fi modificate, în măsura în care acest lucru este necesar, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10.
   Articolul 10
   (1)   În cazul în care se recurge la procedura descrisă în prezentul articol, Comitetul veterinar permanent, instituit prin Decizia 68/361/CEE (6), denumit în continuare „comitet”, este sesizat fără întârziere de către președintele său, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
   (2)   Reprezentantul Comisiei supune comitetului un proiect de măsuri care trebuie luate. Comitetul își emite avizul cu privire la acest proiect într-un interval pe care președintele îl poate fixa în funcție de urgența chestiunii respective. Avizul este emis cu majoritatea prevăzuta la articolul 148, alineatul (2) din tratatul privind adoptarea deciziilor pe care Consiliul trebuie să le ia la propunerea Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre din cadrul comitetului respectă ponderea definită la articolul menționat mai sus. Președintele nu participă la vot.

               (3)

                           (a)

                           Comisia adoptă măsurile propuse dacă sunt conforme cu avizul comitetului.

                           (b)

                           Atunci când măsurile propuse nu sunt conforme cu avizul comitetului sau dacă nu a fost emis nici un aviz, Comisia înaintează fără întârziere Consiliului o propunere cu măsurile care trebuie luate. Consiliul se pronunță cu majoritate calificată.

         Dacă, la expirarea intervalului de trei luni de la data sesizării Consiliului, acesta nu a luat o hotărâre, Comisia adoptă măsurile propuse, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor respective.
   Articolul 11
   Până cel târziu la 31 decembrie 1999, Comisia înaintează Consiliului un raport stabilit, dacă este nevoie, după consultarea comitetului științific veterinar, în funcție de experiența dobândită prin aplicarea prezentei directive, precum și de evoluția tehnică și științifică, însoțit, dacă este cazul, de propuneri de modificare.
   Consiliul se pronunță cu majoritate calificată asupra acestor eventuale propuneri.
   Articolul 12
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 1 iunie 1997. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicarii lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Cu toate acestea, începând de la data stabilită la alineatul (1), statele membre pot, în conformitate cu dispozițiilor generale ale tratatului, să mențină sau să pună în aplicare, în ceea ce le privește, dispoziții mai stricte decât cele prevăzute în prezenta directivă. Statele membre informează Comisia asupra oricărei măsuri luate în acest sens.
   (3)   Comisiei îi sunt comunicate textele dispozițiilor esențiale de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 13
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 14
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 1995.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. ATIENZA SERNA

      (1)  JO C 285, 13.10.1994, p. 9.

      (2)  JO C 109, 1.5.1995, p. 2.

      (3)  JO L 46, 19.2.1991, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 95/22/CE (JO L 243, 11.10.1995, p. 1).

      (4)  Directiva 91/492/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 de stabilire a condițiilor de sănătate pentru producerea și comercializarea moluștelor bivalve vii (JO L 268, 24.9.1991, p. 1). Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 1994.

      (5)  JO L 224, 18.8.1990, p. 19. Decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 94/370/CEE (JO L 168, 2.7.1994, p. 31).

      (6)  JO L 255, 18.10.1968, p. 23.
   ANEXA A
   LABORATORUL COMUNITAR DE REFERINȚĂ PENTRU BOLILE MOLUȘTELOR BIVALVE
   IFREMER
   Boîte postale 133
   17390 La Tremblade
   Franța
   ANEXA B
   FUNCȚIILE ȘI ATRIBUȚIILE LABORATORULUI COMUNITAR DE REFERINȚĂ PENTRU BOLILE MOLUȘTELOR
   Funcțiile și obligațiile laboratorului comunitar de referință sunt următoarele:

               1.

               să coordoneze, în urma consultării Comisiei, metodele utilizate de statele membre pentru diagnosticarea bolilor moluștelor, mai precis:

                           (a)

                           prin constituirea și întreținerea unui ansamblu de lame histologice, de tulpini sau culturi de agenți patogeni relevanți și prin punerea lor la dispoziția laboratoarelor aprobate de statele membre;

                           (b)

                           prin organizarea periodică de teste comparative pentru procedurile de diagnosticare utilizate la nivel comunitar;

                           (c)

                           prin colectarea și compilarea datelor și informațiilor referitoare la metodele de diagnosticare utilizate și la rezultatele testelor efectuate în cadrul Comunității;

                           (d)

                           prin caracterizarea agenților patogeni izolați prin metodele cele mai moderne și mai adecvate pentru a permite o mai bună înțelegere a epizootiologiei bolii;

                           (e)

                           prin permanenta urmărire a progreselor realizate în lume în materie de supraveghere, epizootiologie și prevenire a bolilor respective;

                           (f)

                           prin menținerea competențelor cu privire la agenții patogeni ai bolilor respective pentru a realiza un diagnostic diferențial rapid;

               2.

               să participe activ la diagnosticarea bolilor care se declară în statele membre, primind agenți patogeni izolați în vederea unui diagnostic de confirmare, a unei caracterizări și a unor studii epizootice;

               3.

               să faciliteze formarea sau reciclarea experților în diagnosticare, în vederea armonizării tehnicilor de diagnostic în cadrul Comunității;

               4.

               să colaboreze, în ce privește metodele de diagnosticare a bolilor exotice, cu laboratoarele competente ale țărilor terțe în care sunt răspândite aceste boli.

         ANEXA C
   LABORATOARELE NAȚIONALE DE REFERINȚĂ PENTRU BOLILE MOLUȘTELOR BIVALVE

               Germania

               Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere
               Anstaltsteil Insel Riems
               D-0-2201 Insel Riems
               Germania

               Spania

               Instituto de investigactiones marinas del C.S.I.C.
               C/Eduardo Cabello, No 6
               36208 Vigo (Pontevedra)
               Spania

               Franța

               IFREMER
               Boîte postale 133
               17390 La Tremblade
               Franța

               Grecia

               Κέντρο Κτηνιατρικών Ιδρυμάτων Θεσσαλονίκης
               Ινστιτούτο Λοιμωδών και Παραστικών Νοσημάτων
               Τμήμα Παθολογίας Υδροβίων Οργανισμών
               26ης Οκτωβρίου 80
               54627 Οεσσαλονίκη
               Grecia

               Irlanda

               Fisheries Research Centre
               Abbotstown
               Castleknock
               Dublin 15
               Irlanda

               Italia

               Istituto zooprofilattico sperimentale delle Venezie
               Sezione diagnostica di Basaldella di Campofornido
               Laboratorio di Ittiopatologia
               Via della Roggia, 92
               33030 Basaldella di Campoformido (UD)
               Italia

               Țările de Jos

               Rijksinstituut voor visserijonderzoek (RIVO-DLO)
               Haringkade 1
               Postbus 68
               1970 AB IJmuiden
               Țările de Jos

               Regatul Unit

               Fish Diseases Laboratory
               The Nothe
               Weymouth
               Dorset DT4 8UB
               Regatul Unit

               The Marine Laboratory
               PO box 101
               Victoria Road
               Aberdeen AB9 8DB
               Regatul Unit

         ANEXA D

                  Boli

                  Agenți patogeni

                  Specii sensibile

               Haplosporidiosis

                  Haplosporidium nelsoni

                  Crassostrea virginica

                  Haplosporidium costale

                  Crassostrea virginica

               Perkinosis

                  Perkinsus marinus

                  Crassostrea virginica

                  Perkinsus olseni

                  Haliotis rubra

                  H. Laevigata

               Mikrokytosis

                  Mikrokytos mackini

                  Crassostrea gigas

                  O. edulis

                  O. puelchana

                  O. denselomellosa

                  Tiostrea chilensis

                  Mikrokytos roughleyi

                  Saccostrea commercialis

               Iridovirosis

               Oyster velar virus

                  Crassostrea gigas

               Marteiliosis

                  Marteilia sidneyi

                  Saccostrea commercialis


title: Directiva 2005/86/CE a Comisiei din 5 decembrie 2005 de modificare a anexei I la Directiva 2002/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind substanțele nedorite din furaje în ceea ce privește camfeclorulText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32005L0086

Official Journal L 318 , 06/12/2005 P. 0016 - 0018 Official Journal L 321 , 21/11/2006 P. 0318 - 0320

		20051205Directiva 2005/86/CE a Comisieidin 5 decembrie 2005de modificare a anexei I la Directiva 2002/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind substanțele nedorite din furaje în ceea ce privește camfeclorul(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2002/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 mai 2002 privind substanțele nedorite din furaje [1], în special articolul 8 alineatul (1),întrucât:(1) Directiva 2002/32/CE interzice utilizarea produselor destinate furajelor al căror conținut de substanțe nedorite depășește conținutul maxim stabilit în anexa I.(2) Odată cu adoptarea Directivei 2002/32/CE, Comisia a anunțat că dispozițiile anexei I la respectiva decizie vor fi reexaminate pe baza evaluărilor științifice ale riscurilor actualizate și ținând seama de interzicerea oricărei diluții a produselor contaminate neconforme destinate ca hrană pentru animale.(3) La 2 februarie 2005, grupul științific privind substanțele contaminante din lanțul alimentar al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (AESA) adoptă un aviz în urma unei cereri a Comisiei privind camfeclorul ca substanță nedorită în furaje.(4) Camfeclorul este un insecticid nesistemic, la a cărui utilizare se renunță în mod progresiv în cea mai mare parte a lumii. Amestecurile pe bază de camfeclor au o compoziție complexă, conținând cel puțin două sute doi congeneri diferiți identificați. Datorită persistenței și a proprietăților sale chimice, produsul în cauză este încă prezent în mediu.(5) Unii congeneri, precum CHB 32, care reprezintă principalii constituenți ai amestecurilor tehnice, fac obiectul unei biotransformări relativ rapide, în timp ce alții, precum CHB 26, 50 și 62 sunt mai persistenți și se acumulează în mod semnificativ în lanțul alimentar. Congenerii CHB 26, 50 și 62 pot funcționa ca indicatori ai contaminării cu camfeclor. Prezența CHB 32 este un indicator al unei contaminări recente care ar putea fi inclus în cadrul programelor de supraveghere pentru a repera eventuale practici frauduloase.(6) Principalele surse de expunere a animalelor la camfeclorul din alimentație sunt uleiul și făina de pește. Hrana pentru pești (în special pentru speciile carnivore) poate conține cantități importante de făină și ulei de pește. Făina de pește este utilizată mai puțin la celelalte animale, prin urmare, se înregistrează o expunere mai scăzută prin alimentație.(7) Peștii sunt cei mai sensibili la toxicitatea camfeclorului. Transferul de camfeclor în țesuturile comestibile este mare la peștii grași și mai mic la celelalte animale de fermă. Peștii, în special speciile bogate în lipide, reprezintă sursa principală de expunere umană, celelalte surse fiind mai puțin importante.(8) Trebuie înlocuit conținutul maxim general actual de camfeclor din toate alimentele cu un conținut maxim de camfeclor din uleiul de pește, din făina de pește și din hrana pentru pești, astfel încât respectivele produse să nu prezinte nici un pericol pentru sănătatea umană și sănătatea animalelor. Siguranța alimentației animalelor a fost îmbunătățită prin reducerea semnificativă a conținutului aplicabil hranei pentru pești dată direct peștilor, iar o supraveghere bazată pe un control orientat pe produsele destinate consumului animal identificate ca fiind principalele surse de expunere la camfeclor ar trebui să îmbunătățească siguranța alimentației animalelor.(9) Nivelul maxim general actual aplicabil camfeclorului nu corespunde nivelurilor de contaminare de bază normală observate în prezent în uleiul de pește. Ar trebui fixat un nivelul maxim în uleiul de pește, având în vedere nivelurile de contaminare de bază, fără a pune în pericol sănătatea animalelor și sănătatea umană. Respectivul nivel maxim trebuie analizat din nou, ținând seama de aplicarea necesară a procedurilor de decontaminare la o scară mai largă.(10) Prin urmare, Directiva 2002/32/CE ar trebui modificată în consecință.(11) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 2002/32/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.Articolul 2(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de douăsprezece luni de la intrarea în vigoare. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor acte și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 5 decembrie 2005.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 140, 30.5.2002, p. 10. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/8/CE (JO L 27, 29.1.2005, p. 44).--------------------------------------------------20051205ANEXĂAnexa I la Directiva 2002/32/CE se modifică prin înlocuirea punctului 19, camfeclor (toxafen) cu următorul text:Substanțe nedorite | Produse pentru furaje | Conținut maxim în mg/kg (ppm) de furaje cu un conținut de umiditate de 12 % |(1) | (2) | (3) |"19.Camfeclor (toxafen) – suma congenerilor indicatori CHB 26, 50 și 62 [1] | —Pești, alte animale acvatice, produsele și subprodusele acestora, cu excepția uleiului de pește | 0,02 |—Ulei de pește [2] | 0,2 |—Hrană pentru pești [2] | 0,05 |[*] Sistemul de numerotare în conformitate cu Parlar, cu prefixul "CHB" sau "Parlar nr.":—CHB 262-endo, 3-exo, 5-endo, 6-exo, 8,8,10,10-octaclorobornan—CHB 502-endo, 3-exo, 5-endo, 6-exo, 8,8,9,10,10-nonaclorobornan—CHB 622,2,5,5,8,9,9,10,10-nonaclorobornan.[**] Conținuturile sunt reexaminate până la 31 decembrie 2007 pentru a reduce conținuturile maxime."--------------------------------------------------


title: Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcareText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32005L0035

Jurnalul Oficial L 255 , 30/09/2005 p. 0011 - 0021

		20050907Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 7 septembrie 2005privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare(Text cu relevanță pentru SEE)PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],după consultarea Comitetului Regiunilor,hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din Tratat [2],întrucât:(1) Politica comunitară în materie de siguranță maritimă vizează un nivel ridicat de siguranță și de protecție a mediului și se bazează pe principiul că toate părțile implicate în transportul mărfurilor pe cale maritimă sunt responsabile ca navele utilizate în apele comunitare să fie în conformitate cu normele și standardele în vigoare.(2) În toate statele membre, standardele concrete pentru deversările de substanțe poluante provenite de la nave sunt bazate pe Convenția Marpol 73/78. Cu toate acestea, normele respective sunt ignorate zilnic de un număr foarte mare de nave care navighează în apele comunitare, fără a fi luată vreo măsură pentru a corecta această stare de fapt.(3) Convenția Marpol 73/78 este pusă în aplicare diferit de la un stat membru la altul astfel încât este necesară o armonizare la nivel comunitar; în special, practicile statelor membre referitoare la impunerea de sancțiuni pentru deversările de substanțe poluante provenite de la nave variază în mod semnificativ.(4) Măsurile cu efect de descurajare fac parte integrantă din politica de siguranță maritimă a Comunității, deoarece asigură legătura între responsabilitatea fiecărei părți implicate în transportul mărfurilor poluante pe cale maritimă și supunerea părților la sancțiuni. Pentru a obține o protecție eficientă a mediului sunt necesare sancțiuni eficiente, cu efect de descurajare și proporționale.(5) În acest scop este important ca, prin intermediul instrumentelor legale corespunzătoare, să se apropie dispozițiile legale existente, în special în ceea ce privește definirea exactă a încălcării în cauză, excepțiile, normele minime în materie de sancțiuni, răspundere și competență.(6) Prezenta directivă este completată printr-o reglementare detaliată a infracțiunilor și a sancțiunilor, precum și prin alte dispoziții stabilite prin Decizia-cadru nr. 2005/667/JAI a Consiliului din 12 iulie 2005 de consolidare a cadrului penal pentru aplicarea legii împotriva poluării cauzate de nave [3].(7) Nici regimul internațional privind răspunderea civilă și indemnizația în caz de poluare cu hidrocarburi, nici cel referitor la poluarea cu alte substanțe periculoase sau nocive nu asigură suficiente efecte de descurajare pentru a descuraja părțile implicate în transportul încărcăturilor periculoase pe cale maritimă să recurgă la practici sub nivelul standardelor. Efectele de descurajare necesare pot fi asigurate numai prin introducerea de sancțiuni care să fie aplicate oricărei persoane care cauzează sau contribuie la poluarea marină. Sancțiunile ar trebui să fie aplicabile nu numai proprietarului sau comandantului navei, ci și proprietarului încărcăturii, societății de clasificare sau oricărei alte persoane implicate.(8) Este necesar ca deversările de substanțe poluante provenite de la nave să fie considerate încălcări în cazul în care au fost săvârșite cu intenție, prin imprudență sau prin neglijență gravă. Aceste încălcări sunt considerate infracțiuni în conformitate cu Decizia-cadru nr. 2005/667/JAI care completează directiva și în circumstanțele prevăzute de prezenta decizie.(9) Sancțiunile aplicabile pentru deversările de substanțe poluante care provin de la nave nu au legătură cu răspunderea civilă a părților interesate și, prin urmare, nu se supun nici unei norme referitoare la limitarea sau determinarea răspunderii civile, nici nu limitează despăgubirea eficientă a victimelor incidentelor de poluare.(10) Este necesar ca statele membre să consolideze, în mod eficient, cooperarea dintre ele pentru ca deversările de substanțe poluante provenite de la nave să fie detectate la timp și contravenienții să fie identificați. În acest scop, Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă, instituită prin Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 [4] are un rol important în cooperarea cu statele membre pentru dezvoltarea unor soluții tehnice și pentru furnizarea asistenței tehnice pentru punerea în aplicare a prezentei directive și pentru a contribui la îndeplinirea oricărei misiuni atribuite Comisiei în scopul punerii în aplicare eficiente a prezentei directive.(11) Pentru o mai bună prevenire și combatere a poluării din mediul marin ar trebui să se creeze sinergii între autoritățile însărcinate cu aplicarea legii, cum ar fi serviciile naționale de pază de coastă. În acest context, Comisia ar trebui să efectueze un studiu de fezabilitate evidențiind costurile și beneficiile punerii în aplicare a unui corp de pază de coastă europeană responsabilă cu prevenirea poluării și reacția la poluare. Acest studiu ar trebui urmat, după caz, de o propunere privind crearea unui corp de pază de coastă european.(12) Atunci când există o dovadă clară și obiectivă a unei deversări care a cauzat sau care riscă să cauzeze daune importante, este necesar ca statele membre să supună problema autorităților competente în vederea intentării unei acțiuni în conformitate cu articolul 220 din Convenția Organizației Națiunilor Unite din 1982 privind dreptul mării.(13) Aplicarea Directivei 200/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de colectare recepție portuare pentru a deșeurile deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură [5] constituie, împreună cu prezenta directivă, un instrument-cheie din seria de măsuri destinate prevenirii poluării cauzate de nave.(14) Este necesar să se adopte măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive, în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999, de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei [6].(15) Dat fiind că obiectivele prezentei directive și anume introducerea în dreptul comunitar a standardelor internaționale aplicabile poluării cauzate de nave și stabilirea unor sancțiuni – penale și administrative – în caz de încălcări ale acestor standarde, în scopul asigurării unui nivel ridicat de siguranță și de protecție a mediului în transportul maritim, nu pot fi îndeplinite în mod satisfăcător de statele membre și prin urmare, pot fi mai bine realizate la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut la articolul 5 din Tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge aceste obiective.(16) Prezenta directivă respectă în totalitate Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene; oricărei persoane bănuite de săvârșirea unei încălcări trebuie să i se garanteze un proces echitabil și imparțial, iar sancțiunile trebuie să fie proporționale cu gravitatea încălcării,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Obiectul(1) Prezenta directivă are ca obiect includerea în dreptul comunitar a standardelor internaționale cu privire la poluarea cauzată de nave și de a asigura faptul că persoanele responsabile pentru deversări sunt supuse unor sancțiuni adecvate, prevăzute la articolul 8, în scopul ameliorării siguranței maritime și pentru a îmbunătăți protecția mediului marin împotriva poluării cauzate de nave.(2) Prezenta directivă nu împiedică statele membre să adopte măsuri mai stricte împotriva poluării cauzate de nave, în conformitate cu dreptul internațional.Articolul 2DefinițiiÎn sensul prezentei directive:1. "Marpol 73/78" înseamnă Convenția Internațională din 1973 pentru prevenirea poluării de către nave și protocolul acesteia din 1978, în versiunea sa actualizată;2. "substanțe poluante" înseamnă substanțele prevăzute la anexele I (hidrocarburi) și II (substanțe lichide nocive în vrac) la Marpol 73/78;3. "deversare" înseamnă orice evacuare provenită de la o navă, oricare ar fi cauza acesteia, prevăzută la articolul 2 din Marpol 73/78;4. "navă" înseamnă o ambarcațiune maritimă, indiferent de pavilionul acesteia, de orice tip, exploatată în mediul marin, inclusiv ambarcațiuni cu aripi imerse, ambarcațiuni pe pernă de aer, submarine și ambarcațiuni plutitoare.Articolul 3Domeniul de aplicare(1) Prezenta directivă se aplică, în conformitate cu dreptul internațional, deversărilor de substanțele poluante în:(a) apele interne, inclusiv porturile, ale unui stat membru, în măsura în care regimul Marpol se aplică;(b) apele teritoriale ale unui stat membru;(c) strâmtorile utilizate pentru navigația internațională supuse regimului de transport de tranzit, în conformitate cu partea a III-a secțiunea 2 din Convenția Organizației Națiunilor Unite din 1982 privind dreptul mării, în măsura în care statul membru exercită o jurisdicție asupra acestor strâmtori;(d) zona economică exclusivă sau o zonă echivalentă dintr-un stat membru, stabilită în conformitate cu dreptul internațional și(e) marea liberă.(2) Prezenta directivă se aplică în cazul deversărilor de substanțe poluante provenite de la orice fel de nave, indiferent de pavilionul lor, cu excepția navelor de război și a navelor de război auxiliare, precum și a altor nave aparținând unui stat sau exploatate de stat și utilizate în momentul respectiv exclusiv unui serviciu public, necomercial.Articolul 4ÎncălcăriStatele membre se asigură că deversările de substanțe poluante de către nave într-una din zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) sunt considerate încălcări, în cazul în care au fost săvârșite în mod deliberat, în mod nesăbuit sau ca urmare a unei neglijențe grave. Aceste încălcări sunt considerate infracțiuni prin Decizia-cadru 2005/667/JAI, care completează prezenta directivă și în circumstanțele prevăzute de această decizie.Articolul 5Excepții(1) O deversare de substanțe poluante într-una din zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) nu se consideră încălcare în cazul în care îndeplinește condițiile menționate la anexa I normele 9, 10, 11 litera (a) sau 11 litera (c) sau la anexa II normele 5, 6 litera (a) sau 6 litera (c) la Convenția Marpol 73/78.(2) O deversare de substanțe poluante în zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) literele (c), (d) și (e) nu se consideră încălcare săvârșită de proprietar, de comandant sau de echipajul navei care acționează sub autoritatea comandantului, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la anexa I norma 11 litera (b) sau la anexa II norma 6 litera (b) la Convenția Marpol 73/78.Articolul 6Măsuri de aplicare în ceea ce privește navele aflate în portul unui stat membru(1) În cazul în care neregulile sau informațiile dau naștere la suspiciunea că o navă care se află într-un port în mod voluntar sau la un terminal în larg al unui stat membru a fost implicată sau este implicată într-o deversare de substanțe poluante într-una din zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1), statul membru în cauză se asigură că se efectuează o inspecție adecvată în conformitate cu legislația sa internă, luând în considerare orientările aplicabile adoptate de către Organizația Maritimă Internațională (OMI).(2) În cazul în care inspecția menționată la alineatul (1) dezvăluie fapte care pot implica existența unei încălcări în sensul articolului 4, sunt informate autoritățile competente din statul membru respectiv și din statul de pavilion al navei.Articolul 7Măsuri de aplicare de către statele riverane cu privire la navele aflate în tranzit(1) În cazul în care presupusa deversare de substanțe poluante are loc în zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) literele (b), (c), (d) sau (e), iar nava care este bănuită că a efectuat această deversare nu face escală într-un port din statul membru care deține informații referitoare la presupusa deversare, se aplică următoarele dispoziții:(a) În cazul în care următoarea escală a navei are loc într-un alt stat membru, statele membre în cauză cooperează strâns la inspecția prevăzută la articolul 6 alineatul (1) și în luarea unei decizii privind măsurile adecvate pentru deversarea în cauză;(b) În cazul în care următoarea escală a navei are loc într-un port dintr-un stat care nu este membru al Comunității, statul membru ia măsurile necesare pentru ca următorul port de escală al navei să fie informat despre presupusa deversare și solicită ca statul următoarei escale să ia măsurile adecvate în ceea ce privește deversarea în cauză.(2) Atunci când există o probă clară și obiectivă că o navă care navighează în zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) literele (b) sau (d) a săvârșit, în zona prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (d), o încălcare care a condus la deversări ce au cauzat sau riscă să cauzeze daune importante litoralului sau intereselor conexe ale statului membru în cauză sau tuturor resurselor din zonele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) literele (b) sau (d), statul în cauză, sub rezerva părții a XII-a secțiunea 7 din Convenția Organizației Națiunilor Unite din 1982 privind dreptul mării și în cazul în care elementele doveditoare justifică acest fapt, statul prezintă problema autorităților competente în vederea intentării unei acțiuni, care implică printre altele imobilizarea navei în conformitate cu legislația internă.(3) În oricare caz se informează autoritățile statului de pavilion al navei.Articolul 8Sancțiuni(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru ca încălcările prevăzute la articolul 4 să dea naștere unor sancțiuni efective, proporționale și cu efect de descurajare, care pot cuprinde sancțiuni penale sau administrative.(2) Fiecare stat membru ia măsurile necesare pentru ca sancțiunile prevăzute la alineatul (1) să se aplice oricărei persoane care este considerată răspunzătoare pentru o încălcare prevăzută la articolul 4.Articolul 9Conformitatea cu dreptul internaționalStatele membre aplică dispozițiile prezentei directive fără nici o discriminare de drept sau de fapt față de navele străine și în conformitate cu dreptul internațional aplicabil, în special partea a XII-a secțiunea 7 din Convenția Organizației Națiunilor Unite din 1982 privind dreptul mării și notifică de îndată, statului de pavilion al navei și oricărui alt stat în cauză, măsurile adoptate în temeiul prezentei directive.Articolul 10Măsuri de însoțire(1) În sensul prezentei directive, statele membre și Comisia cooperează, după caz, în strânsă cooperare cu Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă, luând în considerare programul de acțiune pentru combaterea poluării marine accidentale sau deliberate, care s-a stabilit prin Decizia nr. 2850/2000/CE a Parlamentului European și a Consiliului [7] și, după caz, punerea în aplicare a Directivei 2000/59/CE pentru:(a) elaborarea sistemelor de informații necesare pentru punerea în aplicare efectivă a prezentei directive;(b) stabilirea practicilor și orientărilor comune bazate pe cele existente la nivel internațional, în special pentru:- monitorizarea și identificarea rapidă a navelor care efectuează deversări de substanțe poluante încălcând prezenta directivă și în special, după caz, instalarea unui echipament de control la bordul navei;- elaborarea unor metode fiabile de urmărire care permit stabilirea legăturii între substanțele poluante detectate în mare și o anumită navă și- aplicarea efectivă a prezentei directive.(2) În cadrul misiunilor care îi sunt încredințate prin Regulamentul (CE) nr. 1406/2002, Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă:(a) cooperează cu statele membre elaborând soluții tehnice și furnizând asistență tehnică în raport cu punerea în aplicare a prezentei directive, prin acțiuni cum ar fi urmărirea deversărilor prin monitorizare și supraveghere prin satelit;(b) asistă Comisia în punerea în aplicare a prezentei directive, inclusiv, după caz, prin intermediul unor vizite în statele membre în conformitate cu articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1406/2002.Articolul 11Studiul de fezabilitateComisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la sfârșitul lui 2006, un studiu de fezabilitate în care apar costurile și beneficiile punerii în aplicare a unui corp de pază de coastă european responsabil cu prevenirea poluării și cu răspunsul la aceasta.Articolul 12RapoarteDin trei în trei ani, fiecare stat membru transmite Comisiei un raport pentru a o informa cu privire la aplicarea prezentei directive de către autoritățile competente. Pe baza acestor rapoarte, Comisia prezintă un raport comunitar Parlamentului European și Consiliului. În acest raport, Comisia analizează în special dacă este necesară extinderea sau revizuirea domeniului de aplicare a prezentei directive. Aceasta descrie de asemenea evoluția jurisprudenței relevante din statele membre și examinează posibilitatea de a pune în aplicare o bază de date publică cuprinzând această jurisprudență.Articolul 13Comitetul(1) Comisia este sprijinită de Comitetul pentru mări sigure și prevenirea poluării de către nave (COSS) instituit prin articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 [8].(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul articol, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, cu respectarea dispozițiilor articolului 8 din decizia menționată.Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este stabilită la o lună.Articolul 14Procedura de informareComisia informează, în mod regulat, comitetul instituit prin articolul 4 din Decizia nr. 2850/2000/CE cu privire la orice măsură propusă sau altă activitate relevantă privind combaterea poluării marine.Articolul 15Procedura de modificareÎn conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 2099/2002 și ca urmare a procedurii prevăzute la articolul 13 din prezenta directivă, COSS poate exclude modificările Convenției Marpol 73/78 din sfera de aplicare a prezentei directive.Articolul 16Punerea în aplicareStatele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 aprilie 2007 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 17Intrarea în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 18DestinatariPrezenta Directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Strasburg, 7 septembrie 2005.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. Borrell FontellesPentru ConsiliuPreședinteleC. Clarke[1] JO C 220, 16.9.2003, p. 72.[2] Avizul Parlamentului European din 13 ianuarie 2004 (JO C 92 E, 16.4.2004, p. 77), Poziția comună a Consiliului din 7 octombrie 2004 (JO C 25 E, 1.2.2005, p. 29), Poziția Parlamentului European din 23 februarie 2005 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 12 iulie 2005.[3] JO L 255, 30.9.2005, p. 164.[4] JO L 208, 5.8.2002, p. 1, regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 724/2004 (JO L 129, 29.4.2004, p. 1).[5] JO L 332, 28.12.2000, p. 81, directivă astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/84/CE (JO L 324, 29.11.2002, p. 53).[6] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[7] Decizia nr. 2850/2000/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2000 de stabilire a unui cadru comunitar de cooperare în domeniul poluării accidentale sau deliberate a mediului marin (JO L 332, 28.12.2000, p. 1.), decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia nr. 787/2004/CE (JO L 138, 30.4.2004, p. 12).[8] JO L 324, 29.11.2002, p. 1, regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 415/2004 al Comisiei (JO L 68, 6.3.2004, p. 10).--------------------------------------------------20050907ANEXĂRezumat, cu titlu de referință, al normelor Convenției Marpol 73/78 privind deversările de hidrocarburi și de substanțe lichide nocive prevăzute la articolul 2 alineatul (2)Partea I: Hidrocarburi (anexa I la Convenția Marpol 73/78)În sensul anexei I la Convenția Marpol 73/78, "hidrocarburile" desemnează petrolul sub toate formele sale și anume în special țițeiul, păcura, nămolul, reziduurile de hidrocarburi și produsele rafinate (altele decât produsele petrochimice care fac obiectul dispozițiilor anexei II la Convenția Marpol 73/78), iar "amestecurile de hidrocarburi" desemnează orice amestec cu conținut de hidrocarburi.Extrase din dispozițiile aplicabile ale anexei I la Convenția Marpol 73/78:Norma 9: Reglementarea deversărilor de hidrocarburi1. Sub rezerva dispozițiilor normelor 10 și 11 din prezenta anexă și a alineatului (2) la prezenta normă, se interzice oricărei nave la care se aplică prezenta anexă, să deverseze în mare hidrocarburi sau amestecuri de apă cu hidrocarburi, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite următoarele condiții:(a) în ceea ce privește petrolierele, cu excepția cazurilor prevăzute la litera (b) din prezentul alineat:(i) petrolierul nu este într-o zonă specială;(ii) petrolierul este la o distanță peste 50 de mile marine de uscatul cel mai apropiat;(iii) petrolierul este în deplasare pe rută;(iv) rata instantanee de deversare a hidrocarburilor nu depășește 30 de litri pe milă marină;(v) cantitatea totală de hidrocarburi deversată în mare nu depășește, pentru petrolierele existente, 1/15 000 din cantitatea totală a încărcăturii speciale din care provin reziduurile și, pentru petrolierele noi, 1/30 000 din cantitatea totală a încărcăturii speciale din care provin reziduurile și(vi) petrolierul utilizează un dispozitiv de monitorizare continuă și de control al deversărilor de hidrocarburi și un ansamblu de cisterne de decantare, astfel cum sunt prevăzute la norma 15 din prezenta anexă;(b) în ceea ce privește navele, cu tonaj brut egal sau mai mare de 400 de tone, altele decât petrolierele și în ceea ce privește petrolierele pentru santina compartimentului mașini, excluzând santina din sala de pompe de încărcătură, cu condiția ca efluenții acestora să nu se amestece cu reziduuri ale încărcăturii de hidrocarburi:(i) nava nu este într-o zonă specială;(ii) nava este în deplasare pe rută;(iii) conținutul de hidrocarburi al efluentului nediluat nu depășește 15 părți pe milion și(iv) nava utilizează echipamentul prevăzut la norma 16 din prezenta anexă (dispozitiv de monitorizare continuă, control și echipament de filtrare).2. În ceea ce privește navele cu un tonaj brut mai mic sau egal cu 400 de tone, altele decât petrolierele, care navighează în afara zonelor speciale, autoritatea (din statul de pavilion) se asigură că acestea sunt echipate pe cât posibil și în mod rezonabil cu instalații care să permită conservarea reziduurilor de hidrocarburi la bord și evacuarea lor în instalații de colectare sau în mare, în conformitate cu dispozițiile alineatului (1) litera (b) din prezenta normă.3. […].4. Dispozițiile alineatului (1) din prezenta normă nu se aplică la evacuarea balastului curat sau separat sau amestecurilor netratate de apă și hidrocarburi al căror conținut de hidrocarburi, fără diluare, nu depășește 15 părți pe milion, cu condiția ca aceste amestecuri să nu provină de la santina din sala de pompe de încărcătură și să nu conțină reziduuri de la încărcătura de hidrocarburi.5. Deversarea în mare nu trebuie să conțină nici produse chimice sau alte substanțe în cantități sau concentrații periculoase pentru mediul marin, nici produse chimice sau alte substanțe utilizate pentru a se sustrage de la condițiile de deversare prevăzute în prezenta normă.6. Reziduurile de hidrocarburi care nu pot fi deversate în mare în condițiile menționate la alineatele (1), (2) și (4) din prezenta normă se păstrează la bord sau se evacuează în instalații de colectare.7. […].Norma 10: Metode de prevenire a poluării cu hidrocarburi de către navele exploatate în zonele speciale1. În sensul prezentei anexe, zonele speciale sunt zona Mării Mediterane, zona Mării Baltice, zona Mării Negre, zona Mării Roșii, "zona golfurilor", zona Golfului Aden, zona Antarcticii și apele Europei de nord-vest (care sunt definite după cum urmează).2. Sub rezerva dispozițiilor normei 11 din prezenta anexă:(a) Se interzice oricărui petrolier, precum și oricărei nave cu un tonaj brut egal sau mai mare de 400 tone, alta decât petrolierul, să deverseze în mare hidrocarburi sau amestecuri de hidrocarburi atunci când se află într-o zonă specială. […];(b) […] Se interzice oricărei nave cu un tonaj brut mai mic de 400 tone, precum și unui petrolier, să deverseze în mare hidrocarburi sau amestecuri de hidrocarburi atunci când se află într-o zonă specială, cu excepția cazului în care conținutul de hidrocarburi al efluentului nu depășește, fără diluare, 15 părți pe milion.3. (a) Dispozițiile literei (a) din alineatul (2) la prezenta normă nu se aplică evacuării de balast curat sau separat.(b) Dispozițiile alineatului (2) la prezenta normă nu se aplică la evacuarea apei de santină tratată provenită din compartimentul mașini, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:(i) apa de santină nu provine de la santinele din sala de pompe de încărcătură;(ii) apa de santină nu este amestecată cu reziduuri ale încărcăturii de hidrocarburi;(iii) nava este în deplasare pe rută;(iv) conținutul de hidrocarburi al efluentului nediluat nu depășește 15 părți pe milion;(v) nava utilizează un echipament de filtrare a hidrocarburilor în conformitate cu dispozițiile alineatului (5) norma 16 din prezenta anexă și(vi) sistemul de filtrare este echipat cu un dispozitiv de oprire care garantează că deversarea este întreruptă în mod automat atunci când conținutul de hidrocarburi al efluentului depășește 15 părți pe milion.4. (a) Evacuarea în mare nu trebuie să conțină nici produse chimice sau alte substanțe în cantități sau concentrații care sunt periculoase pentru mediul marin, nici produse chimice sau alte substanțe utilizate pentru a se sustrage de la condițiile de deversare prevăzute în prezenta normă.(b) Reziduurile de hidrocarburi care nu pot fi deversate în mare în condițiile menționate la alineatele (2) și (3) din prezenta normă se păstrează la bord sau se evacuează în instalații de colectare.5. Nici o dispoziție din prezenta normă nu interzice unei nave a cărei rută traversează numai parțial o zonă specială să efectueze deversări în afara zonei speciale în conformitate cu dispozițiile normei 9 din prezenta anexă.6. […].7. […].8. […].Norma 11. ExcepțiiNormele 9 și 10 din prezenta anexă nu se aplică:(a) deversării în mare de hidrocarburi sau amestecuri de hidrocarburi efectuate de către o navă pentru a asigura propria sa siguranță sau ce a unei alte nave sau salvarea unor vieți omenești pe mare sau(b) deversării în mare de hidrocarburi sau amestecuri de hidrocarburi care provin de la o avarie suferită de navă sau de echipamentul acesteia:(i) cu condiția ca toate precauțiile rezonabile să fi fost luate după avarie sau după descoperirea deversării, pentru a împiedica sau reduce această deversare și(ii) cu excepția cazului în care proprietarul sau comandantul a acționat fie cu intenția de a provoca o daună, fie din neglijență sau având cunoștință de faptul că acțiunea va avea ca rezultat probabil avarierea sau(c) deversării în mare a unor substanțe cu conținut de hidrocarburi, aprobate de autoritatea (din statul de pavilion), atunci când aceste substanțe se utilizează pentru a combate un caz special de poluare, în scopul reducerii daunelor cauzate de poluare. Orice deversare de acest fel face obiectul aprobării guvernului, oricare ar fi acesta, în jurisdicția căruia se intenționează să se efectueze deversarea.Partea a II-a: Substanțe lichide nocive (anexa II la Convenția Marpol 73/78)Extrase din dispozițiile aplicabile ale anexei II la Convenția Marpol 73/78:Norma 3: Clasificarea pe categorii și lista substanțelor lichide nocive1. În sensul normelor din prezenta anexă, substanțele lichide nocive sunt împărțite în patru categorii, după cum urmează:(a) Categoria A: substanțe lichide nocive care, în cazul în care ar fi deversate în mare în momentul operațiunilor de spălare a cisternelor sau al operațiunilor de descărcare a balastului, ar prezenta un risc grav pentru resursele marine sau pentru sănătatea umană sau ar cauza daune grave locurilor de agrement altor utilizări legitime ale mării și, prin urmare, ar justifica punerea în aplicare a unor măsuri riguroase de combatere a poluării;(b) Categoria B: substanțe lichide nocive care, în cazul în care ar fi deversate în mare în momentul operațiunilor de spălare a cisternelor sau al operațiunilor de descărcare a balastului ar prezenta un risc pentru resursele marine sau pentru sănătatea umană sau ar cauza daune locurilor de agrement sau altor utilizări legitime ale mării și, prin urmare, ar justifica punerea în aplicare a unor măsuri speciale de combatere a poluării;(c) Categoria C: substanțe lichide nocive care, în cazul în care ar fi deversate în mare în momentul operațiunilor de spălare a cisternelor sau al operațiunilor de descărcare a balastului ar prezenta un risc minor pentru resursele marine sau pentru sănătatea umană sau ar cauza daune minore locurilor de agrement sau altor utilizări legitime ale mării și, prin urmare, ar necesita condiții speciale de exploatare;(d) Categoria D: substanțe lichide nocive care, în cazul în care ar fi deversate în mare în momentul operațiunilor de spălare a cisternelor sau al operațiunilor de descărcare a balastului ar prezenta un risc identificabil pentru resursele marine sau pentru sănătatea umană sau ar cauza daune ușoare locurilor de agrement sau altor utilizări legitime ale mării și, prin urmare, ar necesita anumite precauții în ceea ce privește condițiile de exploatare.2. […].3. […].4. […].[Alte directive pentru a clasifica substanțele în categorii, inclusiv o listă a substanțelor clasificate sunt prevăzute la norma 3 alineatele (2) - (4) și la norma 4 precum și la apendicele anexei II la Convenția Marpol 73/78]Norma 5: Deversarea substanțelor lichide nociveSubstanțele din categoriile A, B și C în afara zonelor speciale și substanțele din categoria D în toate zoneleSub rezerva dispozițiilor […] din norma 6 a prezentei anexe:1. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria A, definite la norma 3 alineatul (1) litera (a) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate în mod provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe. În cazul în care sunt curățate cisternele care conțin asemenea substanțe sau amestecuri, reziduurile rezultate din spălare sunt evacuate într-o instalație de colectare până când concentrația substanței în efluent este egală sau mai mică cu 0,1 % din greutate și până când cisterna se golește, cu excepția fosforului galben sau alb pentru care concentrația reziduală trebuie să fie de 0,01 % din greutate. Orice fel de apă introdusă ulterior în cisternă poate fi deversată în mare atunci când sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) deversarea se face sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(c) deversarea se face la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.2. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria B, definite la norma 3 alineatul (1) litera (b) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie precum și a apei de balast, a apei de spălare a cisternelor sau altor reziduuri sau amestecuri având în conținut asemenea substanțe, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) metoda și dispozitivele utilizate pentru a efectua deversarea sunt aprobate de autoritatea (din statul de pavilion). Acestea sunt bazate pe standardele elaborate de (OMI) și garantează că rata și concentrația de evacuare a efluentului sunt de așa natură încât concentrația substanței nu poate depăși o parte dintr-un milion din siajul navei, la pupa acestuia;(c) cantitatea maximă a încărcăturii deversate din fiecare cisternă și din sistemul său de conducte nu trebuie să depășească cantitatea maximă corespunzătoare metodei aprobate, prevăzută la litera (b) din prezentul alineat, cantitate care nu va depăși în nici un caz cea mai mare dintre cele două cantități următoare: 1 m3 sau 1/3 000 din capacitatea în m3 a cisternei;(d) deversarea se efectuează sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(e) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.3. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria C, definite la norma 3 alineatul (1) litera (c) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de spălare a cisternelor sau altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) metoda și dispozitivele utilizate pentru a efectua deversarea sunt aprobate de autoritatea (din statul de pavilion). Acestea sunt bazate pe standarde elaborate de (OMI) și garantează că rata și concentrația de evacuare a efluentului sunt de așa natură încât concentrația substanței nu poate depăși zece părți dintr-un milion din siajul navei, la pupa acestuia;(c) cantitatea maximă a încărcăturii deversate din fiecare cisternă și din sistemul său de conducte nu depășește cantitatea maximă corespunzătoare metodei aprobate, prevăzută la litera (b) din prezentul alineat, cantitate care nu va depăși în nici un caz cea mai mare dintre cele două cantități următoare: 3 m3 sau 1/1 000 din capacitatea în m3 a cisternei;(d) deversarea se efectuează sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(e) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.4. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria D, definite la norma 3 alineatul (1) litera (d) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) concentrația amestecului nu depășește o parte de substanță la 10 părți de apă și(c) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat.5. Poate fi utilizată o metodă de ventilare aprobată de autoritatea (din statul de pavilion) pentru a elimina reziduurile de încărcătură dintr-o cisternă. Această metodă trebuie bazată pe standarde elaborate de (OMI). Apa care a fost introdusă ulterior în cisternă se consideră curată și nu face obiectul dispozițiilor alineatelor (1), (2), (3) sau (4) din prezenta normă.6. Se interzice deversarea în mare a substanțelor care nu aparțin unei categorii sau care nu au fost clasificate provizoriu sau evaluate în conformitate cu norma 4 alineatul (1) din prezenta anexă, precum și a apei de balast, a apei de spălare a cisternelor sau a altor reziduuri sau amestecuri conținând astfel de substanțe.Substanțe din categoriile A, B și C în zone speciale (astfel cum sunt definite la anexa II la Convenția Marpol 73/78 norma 1, inclusiv Marea Baltică)Sub rezerva dispozițiilor […] din norma 6 din prezenta anexă,7. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria A, definite la norma 3 alineatul (1) litera (a) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe. Atunci când sunt spălate cisternele care conțin aceste substanțe sau amestecuri, reziduurile rezultate din spălare sunt evacuate într-o instalație de colectare pusă în funcțiune de statele riverane din zona specială în conformitate cu dispozițiile normei 7 din prezenta anexă, până când concentrația substanței în efluent este egală sau mai mică cu 0,05 % din greutate și până când cisterna se golește, cu excepția fosforului galben sau alb pentru care concentrația reziduală trebuie să fie de 0,005 % din greutate. Apa introdusă ulterior în cisternă poate fi deversată în mare atunci când sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) deversarea se efectuează sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(c) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.8. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria B, definite la norma 3 alineatul (1) litera (b) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau a altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) cisterna a fost prespălată în conformitate cu procedura aprobată de autoritatea (din statul de pavilion) și pe baza standardelor elaborate de (OMI), iar reziduurile de spălare ale cisternei care rezultă au fost evacuate într-o instalație de colectare;(b) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(c) metoda și dispozitivele utilizate pentru a efectua deversarea și spălarea sunt aprobate de autoritatea (din statul de pavilion). Acestea se bazează pe standarde elaborate de (OMI) și garantează că rata și concentrația de evacuare a efluentului sunt de așa natură încât concentrația substanței nu poate depăși o parte dintr-un milion din siajul navei, la pupa acesteia;(d) deversarea se efectuează sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(e) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.9. Se interzice deversarea în mare a substanțelor din categoria C, definite la norma 3 alineatul (1) litera (c) din prezenta anexă, a substanțelor clasificate provizoriu în această categorie, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau a altor reziduuri sau amestecuri conținând asemenea substanțe, cu excepția cazurilor în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:(a) nava se deplasează pe rută cu o viteză de cel puțin 7 noduri în cazul navelor cu autopropulsare sau cel puțin 4 noduri în cazul celorlalte nave;(b) metoda și dispozitivele utilizate pentru a efectua deversarea sunt aprobate de autoritatea (din statul de pavilion). Acestea sunt bazate pe standarde elaborate de (OMI) și garantează că rata și concentrația de evacuare a efluentului sunt de așa natură încât concentrația substanței nu poate depăși o parte dintr-un milion din siajul navei, la pupa acestuia;(c) cantitatea maximă a încărcăturii deversate din fiecare cisternă și din sistemul său de conducte nu depășește cantitatea maximă corespunzătoare metodei aprobate, prevăzută la litera (b) din prezentul alineat, cantitate care nu va depăși în nici un caz cea mai mare dintre următoarele două cantități: 1 m3 sau 1/3 000 din capacitatea în m3 a cisternei;(d) deversarea se efectuează sub linia de plutire, luând în considerare localizarea punctelor de aspirație a apei de mare și(e) deversarea se efectuează la o distanță de cel puțin 12 mile marine de la uscatul cel mai apropiat și la o adâncime a apei de cel puțin 25 metri.10. Poate fi utilizată o metodă de ventilare aprobată de autoritatea (din statul de pavilion) pentru a elimina reziduurile de încărcătură dintr-o cisternă. Această metodă trebuie să fie bazată pe standarde elaborate de (OMI). Apa care a fost introdusă ulterior în cisternă se consideră curată și nu face obiectul dispozițiilor alineatelor (7), (8) și (9) din prezenta normă.11. Se interzice deversarea în mare a substanțelor care nu aparțin unei categorii care nu au fost clasificate provizoriu sau care nu au fost evaluate în conformitate cu norma 4 alineatul (1) din prezenta anexă, precum și a apei de balast, a apei de la spălarea cisternelor sau a altor reziduuri sau amestecuri conținând astfel de substanțe.12. Dispozițiile din prezenta normă nu împiedică navele să păstreze la bord reziduurile unei încărcături din categoria B sau C și să le deverseze în afara unei zone speciale, în conformitate cu dispozițiile alineatelor (2) și (3) din prezenta normă.Norma 6: ExcepțiiNorma 5 din prezenta anexă nu se aplică:(a) deversării în mare de substanțe lichide nocive sau amestecuri care conțin asemenea substanțe, necesară pentru a asigura siguranța unei nave sau pentru a salva vieți omenești pe mare sau(b) deversării în mare de substanțe lichide nocive sau amestecuri care conțin asemenea substanțe, provenite de la o avarie suferită de navă sau de echipamentul acesteia:(i) cu condiția ca toate precauțiile rezonabile să fi fost adoptate după avarie sau după descoperirea deversării, pentru a împiedica sau reduce această deversare și(ii) cu excepția cazului în care proprietarul sau comandantul a acționat fie cu intenția de a provoca daune, fie din neglijență sau având cunoștință de faptul că acțiunea va avea ca rezultat probabil avarierea sau(c) deversării în mare a unor substanțe lichide nocive aprobate de autoritatea (din statul de pavilion) sau a unor amestecuri conținând asemenea substanțe, atunci când aceste substanțe se utilizează pentru a combate un anumit caz de poluare, în scopul reducerii daunelor cauzate de această poluare. Orice astfel de deversare face obiectul aprobării guvernului, oricare ar fi acesta, în jurisdicția căruia se intenționează să se efectueze deversarea.--------------------------------------------------


title: Directiva 97/2/CE a Consiliului din 20 ianuarie 1997 de modificare a Directivei 91/629/CEE de stabilire a unor norme minime privind protecția vițeilor

text:
               03/Volumul 20

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               204

         31997L0002

               L 025/24

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 97/2/CE A CONSILIULUI

   din 20 ianuarie 1997
   de modificare a Directivei 91/629/CEE de stabilire a unor norme minime privind protecția vițeilor
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   întrucât, în conformitate cu articolul 6 din Directiva 91/629/CEE (3), Comitetul științific veterinar a emis, în data de 9 noiembrie 1995, un aviz pe baza căruia Comisia a întocmit un raport care a fost prezentat Parlamentului European și Consiliului;
   întrucât, pe baza concluziilor acestui raport, este necesar să se modifice anumite dispoziții ale Directivei 91/629/CEE pentru a se asigura că normele se bazează pe dovezi științifice și că nu îngrădesc funcționarea eficientă a organizării comune a pieței;
   întrucât declarația nr. 24 anexată la actul final al Tratatului privind Uniunea Europeană invită instituțiile europene și statele membre să țină seama în totalitate de cerințele privind bunăstarea animală atunci când elaborează și pun în aplicare legislația comunitară;
   întrucât armonizarea normelor privind condițiile de creștere a vițeilor în cadrul organizării comune a pieței este necesară pentru asigurarea dezvoltării raționale a producției în condiții satisfăcătoare de concurență; întrucât, din acest punct de vedere, este recunoscut, pe baze științifice, că vițeii trebuie să beneficieze de un mediu corespunzător nevoilor speciei, care trăiește în cireadă; întrucât, din acest motiv, vițeii trebuie crescuți în grup; întrucât vițeii cazați în grup sau în boxe individuale trebuie să dispună de un spațiu suficient pentru a se mișca, pentru a avea contact cu alte bovine și pentru a efectua mișcări normale atât în poziție patrupedă cât și în poziție culcată;
   întrucât este necesar să se prevadă un termen pentru a permite exploatațiilor să adopte dispozițiile necesare pentru a se conforma noilor norme,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 91/629/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 3, alineatul (3) se înlocuiește cu textul următor:
               „(3)   Începând cu 1 ianuarie 1998, se aplică dispozițiile de mai jos în toate exploatațiile noi sau reconstruite și în toate cele date în funcțiune după această dată:

                           (a)

                           vițeii nu se închid în boxe individuale după împlinirea vârstei de opt săptămâni, decât în cazul în care un medic veterinar confirmă că starea de sănătate sau comportamentul acestora impun izolarea lor în vederea tratării. Lățimea boxei individuale este cel puțin egală cu înălțimea vițelului la greabăn, măsurată în poziție patrupedă, iar lungimea este cel puțin egală cu lungimea vițelului măsurată de la vârful nasului până la extremitatea caudală a ischionului (tuber ischii), înmulțită cu 1,1.
                           Boxele individuale pentru viței (cu excepția celor destinate izolării animalelor bolnave) nu trebuie să fie prevăzute cu pereți solizi, ci cu pereți perforați care să permită contactul vizual și tactil direct între viței;

                           (b)

                           pentru vițeii crescuți în grup, spațiul liber prevăzut pentru fiecare vițel este de cel puțin 1,5 m2 pentru fiecare vițel cu o greutate a animalului viu mai mică de 150 de kilograme, de cel puțin 1,7 m2 pentru fiecare vițel cu greutate între 150 și 220 de kilograme și de cel puțin 1,8 m2 pentru fiecare vițel având o greutate de peste 220 de kilograme.

                     Cu toate acestea, dispozițiile prezentului alineat nu se aplică:

                           —

                           exploatațiilor cu mai puțin de șase viței;

                           —

                           vițeilor ținuți alături de mamă în vederea alăptării.

                     Începând cu data de 31 decembrie 2006, aceste dispoziții se aplică tuturor exploatațiilor.”

               2.

               La articolul 3 alineatul (4), se elimină a doua liniuță.

               3.

               La articolul 4, se elimină alineatul (2).

               4.

               La articolul 6, data de „1 octombrie 1997” se înlocuiește cu „1 ianuarie 2006”.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1997. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Cu toate acestea, începând cu data stabilită în alineatul (1) pentru protecția vițeilor, statele membre pot, cu respectarea normelor generale ale tratatului, să mențină sau să aplice pe teritoriul lor dispoziții mai stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă. Statele membre informează Comisia cu privire la orice măsură luată în acest sens.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 ianuarie 1997.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VAN AARTSEN

      (1)  JO C 85, 22.3.1996, p. 19.

      (2)  JO C 320, 28.10.1996, p. 259.

      (3)  JO L 340, 11.12.1991, p. 28.