title: Directiva 2010/7/UE a Comisiei din 9 februarie 2010 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii fosfurii de magneziu care eliberează fosfină ca substanță activă în anexa I la directivă (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               10.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 37/33

         DIRECTIVA 2010/7/UE A COMISIEI
   din 9 februarie 2010
   de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii fosfurii de magneziu care eliberează fosfină ca substanță activă în anexa I la directivă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biodestructive (1), în special articolul 16 alineatul (2) al doilea paragraf,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 1451/2007 al Comisiei din 4 decembrie 2007 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide (2) stabilește o listă a substanțelor active care urmează a fi evaluate, în vederea unei posibile includeri a acestora în anexa I, IA sau IB la Directiva 98/8/CE. Această listă include fosfura de magneziu.

               (2)

               În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1451/2007, fosfura de magneziu a fost evaluată în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE în vederea utilizării pentru tipul de produs 18, insecticide, astfel cum este definit în anexa V la această directivă.

               (3)

               Germania a fost desemnată ca stat membru raportor și a prezentat Comisiei, la 26 octombrie 2007, raportul autorității competente, însoțit de o recomandare, în conformitate cu articolul 14 alineatele (4) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007.

               (4)

               Raportul autorității competente a fost examinat de statele membre și de Comisie. În conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1451/2007, concluziile acestei examinări au fost încorporate într-un raport de evaluare al Comitetului permanent pentru produse biocide din 17 septembrie 2009.

               (5)

               Din analizele efectuate reiese că produsele biocide care sunt utilizate ca insecticide și conțin fosfură de magneziu pot să respecte cerințele prevăzute la articolul 5 din Directiva 98/8/CE. Prin urmare, este necesar să se includă fosfura de magneziu în anexa I, pentru a garanta că autorizațiile pentru produsele biocide care sunt utilizate ca insecticide și conțin fosfură de magneziu pot fi acordate, modificate sau anulate în toate statele membre în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) din Directiva 98/8/CE.

               (6)

               Nu toate utilizările potențiale au fost evaluate la nivelul Uniunii. Prin urmare, este necesar ca statele membre să evalueze acele utilizări sau scenarii de expunere și acele riscuri pentru sectoarele și grupele de populație care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii și să se asigure, în momentul autorizării unui produs, că se iau măsuri adecvate sau se impun condiții specifice pentru a reduce la niveluri acceptabile riscurile identificate. Statele membre trebuie să evalueze, în special, acolo unde este cazul, utilizarea în exterior, care nu a fost abordată în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii.

               (7)

               Ținând seama de concluziile raportului de evaluare, este necesar să se prevadă ca produsele care conțin fosfură de magneziu și sunt utilizate ca insecticide să fie autorizate numai pentru a fi folosite de specialiști cu formare profesională în acest sens, în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) punctul (i) litera (e) din Directiva 98/8/CE și să se aplice măsuri specifice de reducere a riscului la nivelul autorizării pentru produsele respective. Este necesar ca aceste măsuri să vizeze limitarea, la un nivel acceptabil, a riscului de expunere a utilizatorilor la fosfura de magneziu.

               (8)

               Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 februarie 2005 privind conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide din sau de pe produse alimentare și hrana de origine vegetală și animală pentru animale și de modificare a Directivei 91/414/CEE (3) stabilește limitele maxime aplicabile reziduurilor de fosfură de magneziu prezente în sau pe produsele alimentare și hrana pentru animale. În conformitate cu articolul 3 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 396/2005, limitele maxime aplicabile reziduurilor se aplică oricăror reziduuri de pesticide, inclusiv celor care pot apărea ca rezultat al utilizării ca biocid. Statele membre trebuie să garanteze că la autorizarea produsului se prevăd teste adecvate privind reziduurile pentru a permite evaluarea riscurilor pentru consumator. Mai mult, etichetele și/sau fișele de securitate conțin în mod obligatoriu instrucțiuni de utilizare, precum respectarea unor perioade de așteptare, care să garanteze că sunt respectate dispozițiile articolului 18 din Regulamentul (CE) nr. 396/2005.

               (9)

               Este important ca dispozițiile prezentei directive să fie aplicate simultan în toate statele membre pentru asigurarea tratamentului egal pe piață al produselor biocide care conțin substanța activă fosfură de magneziu, precum și pentru facilitarea funcționării corespunzătoare a pieței produselor biocide în general.

               (10)

               Este necesar să se prevadă un interval de timp rezonabil înainte de includerea unei substanțe active în anexa I, pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească în vederea respectării noilor cerințe și pentru a garanta că solicitanții care pregătesc dosare pot beneficia pe deplin de perioada de 10 ani de protecție a datelor, care, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 98/8/CE, începe de la data includerii.

               (11)

               După includere, este necesar să se acorde statelor membre un interval de timp rezonabil pentru a pune în aplicare articolul 16 alineatul (3) din Directiva 98/8/CE și, în special, pentru a acorda, modifica sau anula autorizații pentru produsele biocide incluse la tipul de produs 18, care conțin fosfură de magneziu, pentru a garanta că acestea sunt conforme cu Directiva 98/8/CE.

               (12)

               Prin urmare, Directiva 98/8/CE trebuie modificată în mod corespunzător.

               (13)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse biocide,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 98/8/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 31 ianuarie 2011 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive.
   Statele membre aplică actele respective începând cu 1 februarie 2012.
   Atunci când statele membre adoptă actele menționate, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 februarie 2010.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 123, 24.4.1998, p. 1.

      (2)  JO L 325, 11.12.2007, p. 3.

      (3)  JO L 70, 16.3.2005, p. 1.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 98/8/CE se introduce următoarea intrare pentru fosfura de magneziu care eliberează fosfină:

                     Nr.

                     Denumirea comună

                     Denumire IUPAC
                     Numere de identificare

                     Puritatea minimă a substanței active din produsul biocid introdus pe piață

                     Data includerii

                     Data limită de punere în conformitate cu articolul 16 alineatul (3)
                     [exceptând produsele care conțin mai mult de o substanță activă, pentru care termenul limită de punere în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) este cel prevăzut în ultima decizie de includere cu privire la substanțele active ale acestor produse]

                     Data de expirare a includerii

                     Tip de produs

                     Dispoziții specifice (1)

                     „26

                     Fosfură de magneziu care eliberează fosfină

                     Difosfură de trimagneziu
                     Nr. CE: 235-023-7
                     Nr. CAS: 12057-74-8

                     880 g/kg

                     1 februarie 2012

                     31 ianuarie 2014

                     31 ianuarie 2022

                     18

                     În momentul examinării cererii de autorizare a unui produs, în conformitate cu articolul 5 și anexa VI, statele membre evaluează, atunci când sunt relevante pentru produsul respectiv, acele utilizări sau scenarii de expunere și acele riscuri pentru sectoarele și grupele de populație care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii. Statele membre trebuie să evalueze, în special, acolo unde este cazul, utilizarea în exterior.
                     Atunci când acordă o autorizare pentru un produs, statele membre garantează că se prevăd teste adecvate privind reziduurile pentru a permite evaluarea riscurilor pentru consumator și că se iau măsurile necesare sau se impun condiții specifice pentru a reduce riscurile identificate.
                     Statele membre se asigură că autorizațiile respectă următoarele condiții:

                                 1.

                                 Produsele sunt furnizate numai către specialiști care au beneficiat de o formare profesională specifică și sunt utilizate numai de către aceștia sub formă de produse gata pentru utilizare.

                                 2.

                                 Având în vedere riscurile identificate pentru operatori, sunt obligatorii măsuri corespunzătoare de reducere a riscului. Acestea includ, printre altele, utilizarea protecției respiratorii și a unui echipament individual de protecție corespunzător, folosirea de aplicatoare și prezentarea produsului într-o formă concepută pentru a reduce expunerea operatorilor la un nivel acceptabil. Pentru utilizarea în interior, aceste măsuri cuprind și protecția operatorilor și a lucrătorilor în timpul fumigației, protecția lucrătorilor la reintrare (după perioada de fumigație) și protecția martorilor față de scurgerile de gaz.

                                 3.

                                 Pentru produsele care conțin fosfură de magneziu ale cărei reziduuri pot rămâne în produse alimentare sau hrana pentru animale, etichetele și/sau fișele de securitate pentru produse autorizate conțin în mod obligatoriu instrucțiuni de utilizare, precum respectarea unor perioade de așteptare, care să garanteze că sunt respectate dispozițiile articolului 18 din Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 70, 16.3.2005, p. 1).”

         (1)  În vederea implementării principiilor comune din anexa VI, conținutul și concluziile rapoartelor de evaluare sunt disponibile la adresa de internet a Comisiei: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Directiva 2005/17/CE a Comisiei din 2 martie 2005 de modificare a anumitor dispoziții ale Directivei 92/105/CEE privind pașapoartele fitosanitare

text:
Anunţ juridic important

|

32005L0017

Official Journal L 057 , 03/03/2005 P. 0023 - 0024 Official Journal L 275 , 06/10/2006 P. 0206 - 0207

		20050302Directiva 2005/17/CE a Comisieidin 2 martie 2005de modificare a anumitor dispoziții ale Directivei 92/105/CEE privind pașapoartele fitosanitareCOMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate [1], în special articolul 2 alineatul (1) litera (f) paragraful al doilea și articolul 10 alineatul (1) paragraful al doilea,întrucât:(1) Directiva 92/105/CEE a Comisiei din 3 decembrie 1992 de stabilire a unui grad de standardizare pentru pașapoartele fitosanitare utilizate pentru circulația anumitor plante, produse sau alte obiecte vegetale în cadrul Comunității și de stabilire a procedurilor detaliate de eliberare a acestor pașapoarte și a condițiilor și procedurilor detaliate de înlocuire [2] prevede anumite proceduri privind eliberarea pașapoartelor fitosanitare.(2) Ar trebui introduse noi dispoziții pentru a recunoaște ca pașapoarte fitosanitare etichetele eliberate în conformitate cu dispozițiile comunitare aplicabile comercializării anumitor semințe certificate, care respectă criteriile Directivei 2000/29/CE.(3) S-a constatat că numeroase state membre utilizează deja etichete care nu conțin mențiunea "pașaport fitosanitar CE" pentru campania 2004-2005. Este necesar să se stabilească norme pentru utilizarea etichetelor pe parcursul unei perioade de tranziție.(4) În temeiul Directivei 92/105/CEE, pașapoartele fitosanitare trebuie să conțină anumite informații, în special expresia "pașaport fitosanitar CEE". Or, de la adoptarea Tratatului privind Uniunea Europeană, Comunitatea a devenit "Comunitatea Europeană", care se prescurtează "CE"; prin urmare este necesar să se înlocuiască expresia menționată anterior cu "pașaport fitosanitar CE".(5) Directiva 92/105/CEE ar trebui modificată în consecință.(6) Sistemul fondat pe utilizarea etichetelor menționate anterior va fi reexaminat până la 31 decembrie 2006 pentru a se lua în considerare experiența dobândită.(7) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul comitetului permanent fitosanitar,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 92/105/CEE se modifică după cum urmează:1. Articolul 1 alineatul (2) se modifică după cum urmează:(a) litera (c) se înlocuiește cu următorul text:"(c) pentru tuberculii de Solanum tuberosum L., destinați plantării, menționați la punctul 18.1 de la anexa IV partea A capitolul II la Directiva 2000/29/CE a Consiliului [***], eticheta oficială, specificată la anexa III la Directiva 2002/56/CE a Consiliului [****], poate fi utilizată în locul unui pașaport fitosanitar, cu condiția ca aceasta să ateste respectarea condițiilor definite la articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2000/29/CE (după 31 decembrie 2005, această etichetă va trebui să poarte mențiunea "pașaport fitosanitar CE"); este necesar să se indice pe etichetă sau pe orice alt document comercial conformitatea cu dispozițiile care reglementează introducerea tuberculilor de Solanum tuberosum L. destinați plantării într-o zonă protejată împotriva dăunătorilor specifici tuberculilor în cauză, precum și circulația acestora în interiorul zonei în cauză.(b) se adaugă literele (d), (e) și (f) următoare:"(d) pentru semințele de Helianthus annuus L., menționate la punctul 26 de la anexa IV partea A capitolul II la Directiva 2000/29/CE, eticheta oficială, specificată la anexa IV la Directiva 2002/57/CE a Consiliului [*****], poate fi utilizată în locul unui pașaport fitosanitar, cu condiția ca eticheta în cauză să ateste respectarea condițiilor definite la articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2000/29/CE (după 31 august 2005, această etichetă va trebui să poarte mențiunea "pașaport fitosanitar CE");(e) pentru semințele de Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. și Phaseolus L., menționate la punctele 27 și 29 de la anexa IV partea A capitolul II la Directiva 2000/29/CE, eticheta oficială, specificată la anexa IV partea A la Directiva 2002/55/CE a Consiliului [******], poate fi utilizată în locul unui pașaport fitosanitar, cu condiția ca eticheta în cauză să ateste respectarea condițiilor definite la articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2000/29/CE (după 31 august 2005, această etichetă va trebui să poarte mențiunea "pașaport fitosanitar CE");(f) pentru semințele de Medicago sativa L., menționate la punctele 28.1 și 28.2 de la anexa IV partea A capitolul II la Directiva 2000/29/CE, eticheta oficială, specificată la anexa IV partea A la Directiva 66/401/CEE a Consiliului [], poate fi utilizată în locul unui pașaport fitosanitar, cu condiția ca eticheta în cauză să ateste respectarea condițiilor definite la articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2000/29/CE (după 31 august 2005, această etichetă va trebui să poarte mențiunea "pașaport fitosanitar CE").2. Articolul 4 se elimină.3. Punctul 1 din anexă se înlocuiește cu următorul text:"1. "Pașaportul fitosanitar CE" (pe o perioadă de tranziție care expiră la 1 ianuarie 2006, poate fi utilizată expresia "pașaport fitosanitar CEE")."Articolul 2Sistemul fondat pe utilizarea etichetelor menționate la articolul 1 alineatul (1) va fi reexaminat până la 31 decembrie 2006.Articolul 3(1) Statele membre adoptă și publică până la 14 mai 2005 actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Acestea aplică dispozițiile în cauză de la 15 mai 2005.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 2 martie 2005.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 169, 10.7.2000, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/102/CE (JO L 309, 6.10.2004, p. 9).[2] JO L 4, 8.1.1993, p. 22.[***] JO L 169, 10.7.2000, p. 1.[****] JO L 193, 20.7.2002, p. 60.";[*****] JO L 193, 20.7.2002, p. 74.[******] JO L 193, 20.7.2002, p. 33.[] JO 125, 11.7.1966, p. 2298/66."--------------------------------------------------


title: Directiva 98/15/CE a Comisiei din 27 februarie 1998 de modificare a Directivei 91/271/CEE a Consiliului în ceea ce privește anumite cerințe stabilite în anexa IText cu relevanță pentru SEE.

text:
               15/Volumul 04

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               201

         31998L0015

               L 067/29

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/15/CE A COMISIEI

   din 27 februarie 1998
   de modificare a Directivei 91/271/CEE a Consiliului în ceea ce privește anumite cerințe stabilite în anexa I
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 91/271/CEE din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1), în special articolul 5 alineatul (3),
   întrucât cerințele pentru evacuările din uzinele de tratare a privind tratarea apelor urbane reziduale în zone sensibile expuse eutrofizării, prezentate în tabelul 2 din anexa I la Directiva 91/271/CEE au dat naștere la probleme de interpretare care trebuie clarificate; întrucât se impune, în consecință, modificarea tabelului 2 din anexa I la directiva menționată;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul comitetului prevăzut la articolul 18 din Directiva 91/271/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/271/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 septembrie 1998. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a 20-a zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 februarie 1998.

            Pentru Comisie

         Ritt BJERREGAARD

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 135, 30.5.1991, p. 40.
   ANEXĂ
   Tabelul 2 din anexa I la Directiva 91/271/CEE se înlocuiește cu următorul text:

      „Tabelul 2: Cerințe pentru evacuările din uzinele de tratare a apelor urbane reziduale în zone sensibile expuse eutrofizării, identificate în anexa II punctul (A) litera (a). În funcție de condițiile locale, se aplică unul sau doi parametri. Se aplică valorile concentrației sau procentajul de reducere.

                  Parametri

                  Concentrație

                  Procentaj minim de reducere (1)

                  Metodă de măsurare de referință

                  Total fosfor

                  2 mg/l (10 000-100 000 e.p.)

                  80

                  Spectrofotometrie de absorbție moleculară

                  1 mg/l (e.p.> 100 000)

                  Total azot (2)

                  15 mg/l (10 000-100 000 e.p.) (3)

                  70-80

                  Spectrofotometrie de absorbție moleculară

                  10 mg/l (e.p.> 100 000) (3)

      (1)  Reducere în raport cu cantitatea de efluent.

      (2)  Total azot reprezintă suma dintre totalul de azot Kjeldahl (azot organic și amoniacal), azotul din nitrați și azotul din nitriți.

      (3)  Aceste valori pentru concentrație sunt mediile anuale prevăzute în anexa I alineatul D punctul 4 litera (c). Totuși, cerințele pentru azot pot fi verificate folosindu-se medii zilnice atunci când se dovedește, în conformitate cu anexa I alineatul D punctul 1, că se obține același nivel de protecție. În acest caz, media zilnică nu trebuie să depășească 20 mg/l de total azot pentru toate mostrele când temperatura efluentului din reactorul biologic este mai mare sau egală cu 12 °C. Condițiile de temperatură pot fi înlocuite printr-o limitare a timpului de operare ținând cont de condițiile climatice regionale.”


title: Directiva 2013/58/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2013 de modificare a Directivei 2009/138/CE (Solvabilitate II) în ceea ce privește data pentru transpunerea acesteia și data de aplicare a acesteia, precum și data de abrogare a anumitor directive (Solvabilitate I)  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               18.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 341/1

         DIRECTIVA 2013/58/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 11 decembrie 2013
   de modificare a Directivei 2009/138/CE (Solvabilitate II) în ceea ce privește data pentru transpunerea acesteia și data de aplicare a acesteia, precum și data de abrogare a anumitor directive (Solvabilitate I)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1) și articolul 62,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2) prevede un sistem modern, bazat pe riscuri, de reglementare și de supraveghere a întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din Uniune. Respectivul sistem este esențial pentru a garanta siguranța și soliditatea sectorului asigurărilor, astfel încât să poată oferi produse de asigurare sustenabile și să sprijine economia reală prin încurajarea investițiilor pe termen lung și printr-un plus de stabilitate.

               (2)

               Directiva 2011/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului (3) aduce anumite modificări articolelor 212-262 din Directiva 2009/138/CE, care sunt aplicabile de la 10 iunie 2013.

               (3)

               Directiva 2012/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului (4) modifică Directiva 2009/138/CE, amânând data de transpunere de la 31 octombrie 2012 la 30 iunie 2013, data de aplicare de la 1 noiembrie 2012 la 1 ianuarie 2014 și data de abrogare a directivelor existente în domeniul asigurărilor și reasigurărilor (5) (denumite în mod colectiv „Solvabilitate I”) de la 1 noiembrie 2012 la 1 ianuarie 2014.

               (4)

               La 19 ianuarie 2011, Comisia a adoptat o propunere („propunerea Omnibus II”) de modificare, printre altele, a Directivei 2009/138/CE, pentru a ține cont de noua arhitectură de supraveghere în domeniul asigurărilor, și anume de înființarea Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale) (EIOPA). Propunerea Omnibus II include, de asemenea, dispoziții referitoare la amânarea datei pentru transpunere și la amânarea datei de aplicare a Directivei 2009/138/CE, precum și la amânarea datei de abrogare a Solvabilitate I, și servește drept mijloc de adaptare a Directivei 2009/138/CE la intrarea în vigoare a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene prin convertirea dispozițiilor care împuternicesc Comisia să adopte măsuri de punere în aplicare în dispoziții care împuternicesc Comisia să adopte acte delegate și acte de punere în aplicare.

               (5)

               Având în vedere complexitatea propunerii Omnibus II, există riscul ca aceasta să nu intre în vigoare înaintea datei pentru transpunere și a datei de aplicare ale Directivei 2009/138/CE. Dacă datele respective rămân neschimbate, acest lucru ar însemna că Directiva 2009/138/CE va fi pusă în aplicare înaintea intrării în vigoare a normelor tranzitorii și a adaptărilor relevante, inclusiv a clarificării împuternicirii referitoare la acte delegate și acte de punere în aplicare, prevăzute în propunerea Omnibus II.

               (6)

               Pentru a evita impunerea unor obligații legislative excesiv de împovărătoare pentru statele membre în temeiul Directivei 2009/138/CE și ulterior în cadrul noii arhitecturi de supraveghere prevăzute de propunerea Omnibus II, este prin urmare oportun să se amâne data pentru transpunere și data de aplicare a Directivei 2009/138/CE, acordând o perioadă de timp suficientă autorităților de supraveghere și întreprinderilor de asigurare și reasigurare pentru a se pregăti pentru aplicarea acelei noi arhitecturi.

               (7)

               Este evident, din cronologia evenimentelor, că data pentru transpunere și data de aplicare amânate a Directivei 2009/138/CE ar trebui să se aplice și modificărilor introduse de Directiva 2011/89/CE.

               (8)

               Din rațiuni de securitate juridică, data de abrogare a Solvabilitate I ar trebui să fie amânată în mod corespunzător.

               (9)

               Dată fiind perioada foarte scurtă până la datele relevante prevăzute de Directiva 2009/138/CE, prezenta directivă ar trebui să intre în vigoare fără întârziere.

               (10)

               În consecință, este justificat să se aplice în acest caz excepția pentru situațiile de urgență prevăzută la articolul 4 din Protocolul nr. 1privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană, în ceea ce privește transmiterea către parlamentele naționale a prezentei propuneri de directivă,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 2009/138/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 309 alineatul (1) se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la primul paragraf, data de „30 iunie 2013” se înlocuiește cu „31 martie 2015”;

                           (b)

                           la al doilea paragraf, data de „1 ianuarie 2014” se înlocuiește cu „1 ianuarie 2016”.

               2.

               La articolul 310 primul paragraf, data de „1 ianuarie 2014” se înlocuiește cu „1 ianuarie 2016”.

               3.

               La articolul 311 al doilea paragraf, data de „1 ianuarie 2014” se înlocuiește cu „1 ianuarie 2016”.

         Articolul 2
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 11 decembrie 2013.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. LEŠKEVIČIUS

      (1)  Poziția Parlamentului European din 21 noiembrie 2013 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din 5 decembrie 2013.

      (2)  Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (JO L 335, 17.12.2009, p. 1).

      (3)  Directiva 2011/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivelor 98/78/CE, 2002/87/CE, 2006/48/CE și 2009/138/CE în ceea ce privește supravegherea suplimentară a entităților financiare care aparțin unui conglomerat financiar (JO L 326, 8.12.2011, p. 113).

      (4)  Directiva 2012/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 septembrie 2012 de modificare a Directivei 2009/138/CE (Solvabilitatea II) în ceea ce privește termenul de transpunere, data de aplicare a acesteia și data de abrogare a anumitor directive (JO L 249, 14.9.2012, p. 1).

      (5)  Directiva 64/225/CEE a Consiliului din 25 februarie 1964 privind eliminarea restricțiilor privind libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii în domeniul reasigurărilor și al retrocesiunilor (JO 56, 4.4.1964, p. 878/64); Prima Directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (JO L 228, 16.8.1973, p. 3); Directiva 73/240/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de eliminare a restricțiilor la libertatea de stabilire în domeniul activității de asigurare generală directă (JO L 228, 16.8.1973, p. 20); Directiva 76/580/CEE a Consiliului din 29 iunie 1976 de modificare a Directivei 73/239/CEE (JO L 189, 13.7.1976, p. 13); Directiva 78/473/CEE a Consiliului din 30 mai 1978 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative în domeniul coasigurării comunitare (JO L 151, 7.6.1978, p. 25); Directiva 84/641/CEE a Consiliului din 10 decembrie 1984 de modificare, cu privire în special la asistența turistică, a primei Directive (73/239/CEE) (JO L 339, 27.12.1984, p. 21); Directiva 87/344/CEE Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică (JO L 185, 4.7.1987, p. 77); A doua Directivă 88/357/CEE a Consiliului din 22 iunie 1988 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de a presta servicii (JO L 172, 4.7.1988, p. 1); Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, 11.8.1992, p. 1); Directiva 98/78/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 octombrie 1998 privind supravegherea suplimentară a întreprinderilor de asigurare parte a unui grup de asigurare (JO L 330, 5.12.1998, p. 1); Directiva 2001/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 martie 2001 privind reorganizarea și lichidarea întreprinderilor de asigurare (JO L 110, 20.4.2001, p. 28); Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață (JO L 345, 19.12.2002, p. 1); Directiva 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind reasigurarea (JO L 323, 9.12.2005, p. 1).


title: A șasea Directivă a Comisiei din 16 iulie 1985 de adaptare la progresul tehnic a Anexelor II, III, IV, V și VI la Directiva 76/768/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice

text:
               13/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               38

         31985L0391

               L 224/40

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      A ȘASEA DIRECTIVĂ A COMISIEI

   din 16 iulie 1985
   de adaptare la progresul tehnic a Anexelor II, III, IV, V și VI la Directiva 76/768/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice
   (85/391/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 76/768/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice (1), modificată ultima dată de Directiva 84/415/CEE (2), în special articolul 8 alineatul (2),
   întrucât, în vederea asigurării sănătății publice, utilizarea anumitor eteri de hidrochinonă în produsele cosmetice ar trebui interzisă;
   întrucât, pe baza celor mai recente cercetări științifice și tehnice și sub incidența anumitor restricții și condiții, utilizarea disulfurii de seleniu în șampoanele anti-mătreață poate fi permisă, și deoarece utilizarea anumitor complecși ai zirconiului și aluminiului ca deodorante poate fi admisă în mod definitiv;
   întrucât anumiți conservanți pot elibera formaldehidă și în consecință produsele finite care îi conțin trebuie să fie supuse condițiilor de etichetare stabilite pentru formaldehidă;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu produse cosmetice,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă modifică Directiva 76/768/CEE după cum urmează:

               1.

               la Anexa II:

                           —

                           la punctul nr. curent 167, textul „Anexa IV partea 1” se înlocuiește cu „Anexa VII partea 2”;

                           —

                           punctul nr. 178 este înlocuit cu:

                              178.   4-Benziloxifenol, 4-metoxifenol și 4-etoxifenol”;

                           —

                           punctul 297 se înlocuiește cu:

                              297.   Seleniul și compușii săi, cu excepția disulfurii de seleniu, în condițiile stabilite la punctul nr. curent 49 din Anexa III, partea 1”;

               2.

               la Anexa III partea 1, se adaugă următoarele numere curente:

                           a

                           b

                           c

                           d

                           e

                           f

                           49

                           Disulfură de seleniu

                           Șampoane anti-mătreață

                           1 %

                                       -

                                       Conțin disulfură de seleniu

                                       -

                                       A se evita contactul cu ochii sau cu pielea afectată

                           50

                           Complecși de tip hidroxiclo- rură de aluminiu și zir-coniu
                           AlxZr(OH)yClz

                           și complecși de tip glicin- hidroxiclorura de aluminiu și zirconiu

                           Deodoranți

                           20 % ca hidroxiclorură de Al și Zr
                           5,4 % ca Zr

                           1.   Raportul dintre numărul de atomi de aluminiu și cel de atomi de zirconiu trebuie să fie 2-10
                           2.   Raportul dintre numărul total de atomi de metal (Al + Zr) și nr. de atomi de clor trebuie să fie 0,9-2,1
                           3.   Interziși în dispozitivele pentru aerosoli (spray)

                           A nu se aplica pe piele iritată sau afectată

               3.

               la Anexa IV, partea 1, punctul nr. 7 se elimină;

               4.

               la Anexa V, punctul nr. 6 se înlocuiește cu:
               6.   Zirconiul și compușii săi, cu excepția complecșilor enumerați la punctul nr. curent 50 din Anexa III, partea 1 și a lacurilor, sărurilor și pigmenților de zirconiu din compoziția agenților de colorare enumerați în sursa bibliografică la Anexa III, partea 2 și în Anexa IV, partea 2.”;

               5.

               la Anexa VI

                           —

                           se adaugă în preambul următorul alineat 5:

                              5.   Toate produsele finite conținând formaldehidă sau substanțe din această Anexă și care eliberează formaldehidă trebuie etichetate cu precizarea (avertisment) «conține formaldehidă» în măsura în care concentrația formaldehidei în produsul finit depășește 0,05 %.”;

                           —

                           avertismentul „conține formaldehidă” din coloana (e) se elimină pentru substanța nr. 5 din partea 1 și substanțele nr. 39, 44 și 50 din partea 2;

                           —

                           concentrațiile maxime autorizate din coloana (c) se elimină pentru substanțele nr. 39, 44 și 50 din partea 2;

                           —

                           concentrațiile maxime admise din coloana (c) pentru substanțele nr. 39, 44 și 50 din partea 2 se înlocuiesc cu valorile 1 %, 0,15 % și respectiv 0,6 %;

                           —

                           nota de subsol din partea 1 și nota de subsol din partea 2 se elimină.

         Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele măsurile administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1986.
   Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 iulie 1985.

            Pentru Comisie

         Stanley CLINTON DAVIS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 262, 27.9.1976, p. 169.

      (2)  JO L 228, 25.8.1984, p. 31.


title: Directiva Consiliului din 26 iunie 1990 de stabilire a cerințelor de sănătate animală care se aplică schimburilor intracomunitare și importurilor de material seminal de animale domestice din specia porcină

text:
               03/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               87

         31990L0429

               L 224/62

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 26 iunie 1990
   de stabilire a cerințelor de sănătate animală care se aplică schimburilor intracomunitare și importurilor de material seminal de animale domestice din specia porcină
   (90/429/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Directiva 64/432/CEE (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/360/CEE (5), conține dispoziții privind problemele inspectie veterinară din domeniul schimburilor intracomunitare cu animale din speciile bovină și porcină; întrucât Directiva 72/462/CEE (6), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/227/CEE (7), conține, în plus, dispoziții privind problemele de inspecție veterinară întâmpinate la importul de animale din speciile bovină și porcină provenind din țările terțe;
   întrucât dispozițiile menționate anterior au permis să se asigure, în ceea ce privește schimburile intracomunitare și importurile în Comunitate cu animale din speciile bovină și porcină provenind din țări terțe, că țara de proveniență garantează respectarea criteriilor de sănătate animală, ceea ce permite înlăturarea aproape completă a riscului de răspândire a bolilor animalelor; întrucât există, cu toate acestea, un anumit risc de răspândire a acestor boli în cazul schimburilor cu material seminal;
   întrucât, în cadrul politicii comunitare de armonizare a dispozițiilor naționale privind sănătatea animală care reglementează schimburile intracomunitare cu animale și cu produse animaliere, este necesar, de acum înainte, să se creeze un sistem armonizat de schimburi intracomunitare și de importuri de material seminal de porcine în Comunitate;
   întrucât, în cadrul schimburilor intracomunitare cu material seminal, statul membru în care este colectat materialul seminal ar trebui să aibă obligația de a garanta că acesta este recoltat și tratat în centre de colectare autorizate și controlate, că provine de la animale a căror stare de sănătate este de natură să îndepărteze riscurile de răspândire a bolilor animalelor, că a fost colectat, tratat, depozitat și transportat în conformitate cu norme care permit conservarea stării sale de sănătate și că este însoțit de un certificat de sănătate animală, pe durata transportului către țara de destinație, pentru a se asigura respectarea acestor garanții;
   întrucât politicile diferite duse în cadrul Comunității în domeniul vaccinării împotriva anumitor boli justifică menținerea de derogări, limitate în timp, care autorizează statele membre să solicite, în ceea ce privește anumite boli, o protecție suplimentară împotriva acestora;
   întrucât, în vederea importului în Comunitate de material seminal care provine din țări terțe, ar trebui întocmită o listă cu țările terțe, pe baza normelor de sănătate animală; întrucât, independent de o asemenea listă, statele membre nu ar trebui să autorizeze importul de material seminal decât în cazul în care acesta provine din centre de colectare care respectă anumite norme și care sunt controlate oficial; întrucât ar trebui, în afară de aceasta, să se stabilească, în funcție de împrejurări, norme specifice de sănătate animală aplicabile țărilor care figurează pe listă; întrucât s-ar putea efectua, în afară de aceasta, controale la fața locului, pentru a se verifica respectarea acestor norme;
   întrucât ar trebui să se extindă la prezenta directivă normele și procedurile de control prevăzute de Directiva 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne (8);
   întrucât, pentru a preveni transmiterea anumitor boli contagioase, ar trebui efectuat un control la import, la sosirea pe teritoriul Comunității a unui lot de material seminal, cu excepția cazurilor de tranzit extern;
   întrucât ar trebui să i se permită unui stat membru să adopte măsuri de urgență în cazul apariției unor boli contagioase într-un alt stat membru sau într-o țară terță; întrucât pericolele prezentate de aceste boli și măsurile de protecție pe care le necesită ar trebui evaluate în același mod în toată Comunitatea; întrucât, în acest scop, ar trebui instituită o procedură comunitară de urgență, în cadrul Comitetului permanent veterinar, în conformitate cu care să se iau măsurile necesare;
   întrucât ar trebui să i se încredințeze Comisiei sarcina de a lua anumite măsuri de aplicare a prezentei directive; întrucât, în acest scop, ar trebui prevăzută o procedură de stabilire a unei cooperări strânse și eficiente între Comisie și statele membre în cadrul Comitetului permanent veterinar;
   întrucât, în cele din urmă, prezenta directivă nu afectează schimburile cu material seminal produs anterior datei la care statele membre trebuie să se conformeze acesteia,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   CAPITOLUL I
   Dispoziții generale
   Articolul 1
   Prezenta directivă stabilește condițiile de sănătate animală aplicabile schimburilor intracomunitare și importurilor de material seminal de animale domestice din specia porcină provenind din țări terțe.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive, definițiile de la articolul 2 din Directivele 64/432/CEE, 72/462/CEE, 88/407/CEE (9) și 90/425/CEE (10) se aplică în cazul în care este necesar.
   În afară de aceasta, prin „material seminal” se înțelege ejaculația unui animal domestic din specia porcină, în stare naturală, preparată sau diluată.
   CAPITOLUL II
   Schimburile comerciale intracomunitare
   Articolul 3
   Fiecare stat membru se asigură că numai materialul seminal care îndeplinește următoarele condiții generale este destinat schimburilor comerciale:

               (a)

               a fost colectat și tratat, în vederea inseminării artificiale, într-un centru de colectare autorizat din punctul de vedere al sănătății animale, în scopul schimburilor intracomunitare, în conformitate cu articolul 5 alineatul (1);

               (b)

               a fost prelevat de la animale domestice din specia porcină, a căror stare de sănătate este conformă cu anexa B;

               (c)

               a fost colectat, tratat, depozitat și transportat în conformitate cu anexele A și C.

         Articolul 4
   (1)   Până la 31 decembrie 1992, statele membre în care toate centrele de colectare nu dețin decât animale nevaccinate împotriva bolii Aujeszky, care prezintă un rezultat negativ la testul de seroneutralizare sau la testul ELISA pentru depistarea bolii Aujeszky, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive:

               —

               pot refuza introducerea pe teritoriul lor a materialului seminal provenit din centre de colectare care nu au același statut;

               —

               nu se pot totuși opune acceptării materialului seminal provenit de la vieri vaccinați în centrele de colectare cu vaccin GI deletat, cu condiția ca:

                           —

                           această vaccinare să nu se fi efectuat decât la vieri seronegativi la virusul bolii Aujeszky;

                           —

                           examenele serologice efectuate cel mai devreme la trei săptămâni de la vaccinarea acestor vieri să nu releve prezența unor anticorpi induși de virusul bolii.
                           În acest caz, se poate supune unui test de izolare a virusului, într-un laborator autorizat de statul membru de destinație, o probă din fiecare colectare zilnică de material seminal destinat schimburilor comerciale.
                           Dispozițiile prezentului alineat nu se aplică decât în cazul în care Comisia, acționând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, până la 1 iulie 1991, stabilește, luând în considerare avizul Comitetului științific veterinar, în special în ceea ce privește frecvența testelor ce trebuie efectuate în centre, testele de izolare a virusului, precum și eficacitatea și siguranța vaccinului GI deletat, protocoalele privind testele ce trebuie să se utilizeze pentru aceste examene.

         (2)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, se poate decide extinderea la o parte din teritoriul unui stat membru a dispozițiilor de la alineatul (1), în măsura în care toate centrele de colectare din această parte a teritoriului nu dețin decât animale care au prezentat un rezultat negativ la testul de seroneutralizare sau la testul ELISA pentru depistarea bolii Aujeszky.
   (3)   Înainte de 31 decembrie 1992, Consiliul reexaminează prezentul articol pe baza unui raport al Comisiei, însoțit de eventuale propuneri.
   Articolul 5
   (1)   Statul membru pe teritoriul căruia se află centrul de colectare de material seminal se asigură că autorizarea prevăzută la articolul 3 litera (a) nu se acordă decât în cazul în care centrul îndeplinește condițiile din anexa A și respectă celelalte cerințe ale prezentei directive.
   Acesta se asigură, de asemenea, că medicul veterinar oficial verifică respectarea acestor dispoziții. Acesta din urmă propune retragerea autorizării în cazul în care una sau mai multe dispoziții nu mai sunt respectate.
   (2)   Toate centrele autorizate de colectare de material seminal sunt înregistrate și fiecare primește un număr de înregistrare veterinară. Fiecare stat membru comunică celorlalte state membre și Comisiei lista centrelor de colectare a materialului seminal și numerele lor de înregistrare veterinară și, după caz, retragerea autorizării.
   (3)   Normele generale de aplicare a prezentului articol se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   Articolul 6
   (1)   Statele membre se asigură că fiecare lot de material seminal este însoțit de un certificat de sănătate animală în conformitate cu modelul prevăzut în anexa D și întocmit de un medic veterinar oficial din statul membru în care se face colectarea.
   Acest certificat trebuie:

               (a)

               să fie redactat în cel puțin una din limbile oficiale ale statului membru în care se face colectarea și în una din limbile statului membru de destinație;

               (b)

               să însoțească lotul până la destinație, în original;

               (c)

               să fie întocmit pe o singură foaie de hârtie;

               (d)

               să fie prevăzut pentru un singur destinatar.

         (2)   Statul membru de destinație poate, în afară de măsurile prevăzute la articolul 8 din Directiva 90/425/CEE, să ia măsurile necesare, inclusiv punerea în carantină, cu condiția ca acest lucru să nu afecteze validitatea materialului seminal, pentru a obține dovezi sigure în cazul în care materialul seminal este suspectat de infectare sau de contaminare cu germeni patogeni.
   CAPITOLUL III
   Importuri care provin din țări terțe
   Articolul 7
   (1)   Un stat membru nu poate autoriza importul de material seminal decât în cazul în care acesta provine din țări terțe care figurează pe o listă care urmează să fie întocmită în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19. Această listă poate fi completată sau modificată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   (2)   Pentru a decide dacă o țară terță poate fi inclusă pe lista menționată la alineatul (1), se ține seama, în special, de:

               (a)

               pe de o parte, starea de sănătate a șeptelului, a celorlalte animale domestice și a șeptelului sălbatic din țara respectivă, având în vedere în special bolile exotice ale animalelor și, pe de altă parte, situația sănătății mediului înconjurător din țara respectivă, care ar putea compromite sănătatea șeptelului din statele membre;

               (b)

               regularitatea și rapiditatea informațiilor furnizate de țara respectivă, privind prezența pe teritoriul său de boli contagioase ale animalelor, transmisibile prin materialul seminal, în special cele menționate în listele A și B ale Oficiului Internațional de Epizootii;

               (c)

               reglementările din țara respectivă privind prevenirea și combaterea bolilor animalelor;

               (d)

               structura serviciilor sanitar-veterinare din țara respectivă și prerogativele de care dispun aceste servicii;

               (e)

               organizarea și punerea în practică a prevenirii și a combaterii bolilor contagioase ale animalelor;

               (f)

               garanțiile pe care țara respectivă le poate oferi cu privire la respectarea dispozițiilor prezentei directive.

         (3)   Lista menționată la alineatul (1) și toate modificările aduse acesteia se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 8
   (1)   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19, se întocmește o listă cu centrele de colectare a materialului seminal, din care statele membre pot autoriza importul de material seminal originar din țări terțe. Această listă poate fi modificată sau completată în conformitate cu aceeași procedură.
   (2)   Pentru a decide dacă un centru de colectare de material seminal situat într-o țară terță poarte figura pe lista menționată la alineatul (1), se ține seama, în special, de controlul sanitar-veterinar efectuat în țara terță asupra modalităților de producere de material seminal, de prerogativele de care dispun serviciile sanitar-veterinare și supravegherea la care sunt supuse centrele de colectare de material seminal.
   (3)   Un centru de colectare de material seminal nu poate fi înscris pe lista prevăzută la alineatul (1) decât în cazul în care:

               (a)

               se situează în una din țările care figurează pe lista menționată la articolul 7 alineatul (1);

               (b)

               îndeplinește cerințele capitolelor I și II din anexa A;

               (c)

               a fost autorizat oficial pentru exporturile în Comunitate de către serviciile sanitar-veterinare din țara terță în cauză;

               (d)

               se află sub supravegherea unui medic veterinar al centrului din țara terță în cauză;

               (e)

               este inspectat, de cel puțin două ori pe an, de un medic veterinar oficial din țara terță în cauză.

         Articolul 9
   (1)   Materialul seminal trebuie să provină de la animale care, imediat înainte de prelevare, au staționat cel puțin trei luni pe teritoriul unei țări terțe care figurează pe lista menționată la articolul 7 alineatul (1).
   (2)   Fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (1) și alineatului (1) din prezentul articol, statele membre nu autorizează importul de material seminal care provine dintr-o țară terță care figurează pe listă, decât în cazul în care materialul seminal respectiv îndeplinește cerințele de sănătate animală adoptate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, pentru importurile de material seminal provenind din țara respectivă.
   Pentru adoptarea cerințelor menționate la primul paragraf, se ține cont de:

               (a)

               starea de sănătate în zona din jurul centrului de colectare de material seminal, acordându-se o atenție specială bolilor care apar pe lista A a Oficiului Internațional de Epizootii;

               (b)

               starea de sănătate a șeptelului prezent în centrul de colectare de material seminal și cerințele privind testele;

               (c)

               starea de sănătate a animalului donator și cerințele privind testele;

               (d)

               cerințele privind testele la care trebuie supus materialul seminal.

         (3)   Pentru stabilirea condițiilor de sănătate animală, baza de referință utilizată este cea a normelor definite la capitolul II și în anexele corespondente. Se poate decide, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18 și pentru fiecare caz în parte, o derogare de la aceste dispoziții, în cazul în care țara terță în cauză furnizează garanții similare cel puțin echivalente în materie de sănătate animală.
   (4)   Articolul 4 se aplică.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre nu autorizează importul de material seminal decât cu condiția prezentării unui certificat de sănătate animală întocmit și semnat de un medic veterinar oficial din țara terță de colectare.
   Acest certificat trebuie:

               (a)

               să fie redactat în cel puțin una din limbile oficiale ale statului membru de destinație și în una din limbile statului membru în care se efectuează controlul la import prevăzut la articolul 11;

               (b)

               să însoțească materialul seminal până la destinație, în original;

               (c)

               să fie întocmit pe o singură foaie de hârtie;

               (d)

               să fie prevăzut pentru un singur destinatar.

         (2)   Certificatul de sănătate animală trebuie să fie conform cu modelul stabilit în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   Articolul 11
   (1)   Statele membre se asigură că fiecare lot de material seminal care ajunge pe teritoriul vamal al Comunității este supus unui control înainte de a fi pus în liberă circulație sau plasat sub un regim vamal și interzic introducerea materialului seminal în Comunitate în cazul în care, în urma controlului la import efectuat la sosirea sa, se constată:

               —

               că materialul seminal nu provine de pe teritoriul unei țări terțe care figurează pe lista stabilită în conformitate cu articolul 7 alineatul (1);

               —

               că materialul seminal nu provine dintr-un centru de colectare a materialului seminal care figurează pe lista prevăzută la articolul 8 alineatul (1);

               —

               că materialul seminal provine de pe teritoriul unei țări terțe din care sunt interzise importurile, în conformitate cu articolul 15 alineatul (2);

               —

               că certificatul de sănătate animală care însoțește materialul seminal nu respectă cerințele prevăzute la articolul 10 și stabilite în conformitate cu acesta.

         Prezentul alineat nu se aplică loturilor de material seminal ajunse pe teritoriul vamal al Comunității și plasate sub un regim de tranzit vamal, pentru a fi transportate spre un loc de destinație situat în afara teritoriului respectiv.
   Cu toate acestea, el se aplică în cazul renunțării la tranzitul vamal în cursul transportului pe teritoriul Comunității.
   (2)   Statul membru de destinație poate lua măsurile necesare, inclusiv punerea în carantină, cu condiția ca aceasta să nu afecteze validitatea materialului seminal, pentru a obține rezultate sigure în cazul în care materialul seminal este suspectat de infectare sau de contaminare cu germeni patogeni.
   (3)   În cazul în care introducerea materialului seminal a fost interzisă pe baza unuia din motivele menționate la alineatele (1) și (2) și în cazul în care țara terță exportatoare nu autorizează reexpedierea acestuia în termen de treizeci de zile, în cazul materialului seminal congelat, sau de îndată, în cazul materialului seminal proaspăt, autoritatea veterinară competentă a statului membru de destinație poate dispune distrugerea materialului seminal.
   Articolul 12
   Fiecare lot de material seminal a cărui introducere în Comunitate a fost autorizată de un stat membru pe baza controlului menționat la articolul 11 alineatul (1) trebuie, în cazul expedierii sale spre teritoriul altui stat membru, să fie însoțit de originalul certificatului sau de o copie legalizată a acestui original, iar originalul sau copia trebuie să fie vizate, în mod corespunzător, de autoritatea competentă responsabilă cu controlul efectuat în conformitate cu articolul 11.
   Articolul 13
   În cazul în care se iau măsuri de distrugere, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3), cheltuielile aferente sunt suportate de către expeditor, destinatar sau de către reprezentantul acestora, statul neacordând nici o compensare.
   CAPITOLUL IV
   Măsuri de salvgardare și de control
   Articolul 14
   Normele prevăzute de Directiva 90/425/CEE se aplică, în special în ceea ce privește controalele la origine, organizarea și supravegherea controalelor ce trebuie efectuate de statul de destinație.
   Articolul 15
   (1)   În cazul schimburilor intracomunitare se aplică măsurile de salvgardare prevăzute la articolul 10 din Directiva 90/425/CEE.
   (2)   Fără a aduce atingere articolelor 8, 9 și 10, în cazul în care o boală contagioasă a animalelor, care s-ar putea răspândi prin materialul seminal și ar putea compromite starea de sănătate a șeptelului dintr-un stat membru, apare sau se extinde într-o țară terță sau în cazul în care orice alt considerent de sănătate animală justifică acest lucru, statul membru de destinație interzice importul de material seminal, fie că este vorba de un import direct sau un import indirect, efectuat prin intermediul unui alt stat membru și indiferent dacă materialul seminal provine de pe întreg teritoriul țării terțe sau doar dintr-o parte a acestuia.
   Măsurile luate de statele membre în temeiul primului paragraf, precum și abrogarea acestora, trebuie comunicate, fără întârziere, celorlalte state membre și Comisiei, menționându-se motivele care justifică aceste măsuri.
   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, se poate decide că aceste măsuri trebuie modificate, în special în vederea coordonării lor cu măsurile luate de celelalte state membre, sau că trebuie abrogate.
   În cazul în care apare situația prevăzută la primul paragraf și în cazul în care se dovedește necesar ca și alte state membre, la rândul lor, să aplice măsurile luate în temeiul paragrafului menționat anterior și modificate, după caz, în conformitate cu al treilea paragraf, se iau măsurile corespunzătoare, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   Reluarea importurilor provenite dintr-o țară terță este autorizată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18.
   Articolul 16
   (1)   Experți veterinari de la Comisie pot, în măsura în care acest lucru este necesar pentru aplicarea uniformă a prezentei directive, să efectueze, în colaborare cu autoritățile competente din statele membre și din țările terțe, controale la fața locului.
   Țara de colectare pe teritoriul căreia se efectuează un control acordă tot sprijinul necesar experților pentru îndeplinirea misiunii lor. Comisia informează statul membru sau țara de colectare în cauză cu privire la rezultatul controalelor efectuate.
   Țara de colectare în cauză ia măsurile care s-ar putea dovedi necesare pentru a ține seama de rezultatele acestui control. În cazul în care țara de colectare nu ia aceste măsuri, Comisia, după examinarea situației în cadrul Comitetului permanent veterinar, recurge la dispozițiile prevăzute la articolul 5 și la articolul 6 alineatul (2) al treilea paragraf.
   (2)   Dispozițiile generale de aplicare a prezentului articol, în special în ceea ce privește frecvența și modalitățile de efectuare a controalelor menționate la alineatul (1) primul paragraf, se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.
   CAPITOLUL V
   Dispoziții finale
   Articolul 17
   Anexele la prezenta directivă se modifică, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 18, în vederea adaptării lor la evoluția tehnologică.
   Articolul 18
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută la prezentul articol, Comitetul permanent veterinar instituit prin Decizia 68/361/CEE (11), denumit în continuare „comitet”, este sesizat de președinte, fără întârziere, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
   (2)   În cadrul comitetului, voturile statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
   (3)   Reprezentantul Comisiei prezintă un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul se adoptă cu o majoritate de cincizeci și patru de voturi.
   (4)   Comisia adoptă măsurile și le pune de îndată în aplicare, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului. În cazul în care măsurile nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul adoptă măsurile cu o majoritate calificată.
   În cazul în care, la expirarea unui termen de trei luni de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu adoptă nici o măsură, Comisia adoptă măsurile propuse și le pune în aplicare de îndată, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor în cauză.
   Articolul 19
   (1)   În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută la prezentul articol, comitetul este sesizat de președinte fără întârziere, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea unui stat membru.
   (2)   În cadrul comitetului, voturile statelor membre sunt ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
   (3)   Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la aceste măsuri în termen de două zile. Avizul se adoptă cu o majoritate de cincizeci și patru de voturi.
   (4)   Comisia adoptă măsurile și le pune de îndată în aplicare, în cazul în care acestea sunt conforme cu avizul comitetului. În cazul în care măsurile nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul adoptă măsurile cu o majoritate calificată.
   În cazul în care, la expirarea unui termen de cincisprezece zile de la data la care i-a fost prezentată propunerea, Consiliul nu adoptă nici o măsură, Comisia adoptă măsurile propuse și le pune în aplicare de îndată, cu excepția cazului în care Consiliul s-a pronunțat cu majoritate simplă împotriva măsurilor în cauză.
   Articolul 20
   (1)   Prezenta directivă nu se aplică materialului seminal colectat și tratat într-un stat membru înainte de 31 decembrie 1991.
   (2)   Până la data intrării în vigoare a deciziilor adoptate în conformitate cu articolele 8, 9 și 10, statele membre nu aplică importurilor de material seminal care provin din țări terțe condiții mai favorabile decât cele care rezultă din capitolul II.
   Articolul 21
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1991 cel târziu. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 22
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 26 iunie 1990.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. O'KENNEDY

      (1)  JO C 267, 6.10.1983, p. 5.

      (2)  JO C 342, 19.12.1983, p. 11.

      (3)  JO C 140, 28.5.1984, p. 6.

      (4)  JO 121, 29.7.1964, p. 1977/64.

      (5)  JO L 153, 6.6.1989, p. 29.

      (6)  JO L 302, 31.12.1972, p. 28.

      (7)  JO L 93, 6.4.1989, p. 25.

      (8)  JO L 395, 31.12.1989, p. 13.

      (9)  JO L 194, 22.7.1988, p. 10.

      (10)  JO L 224, 18.8.1990, p. 29.

      (11)  JO L 255, 18.10.1968, p. 23.
   ANEXA A
   CAPITOLUL 1
   Condiții de autorizare a centrelor de colectare a materialului seminal
   Centrele de colectare a materialului seminal trebuie:

               (a)

               să fie puse în permanență sub supravegherea unui medic veterinar al centrului;

               (b)

               să dispună cel puțin:

                           (i)

                           de instalații care permit adăpostirea și izolarea animalelor;

                           (ii)

                           de instalații pentru colectarea materialului seminal, inclusiv o cameră separată pentru curățarea și dezinfectarea sau sterilizarea echipamentelor;

                           (iii)

                           de o cameră de tratare a materialului seminal, care nu trebuie neapărat să se afle în același loc;

                           (iv)

                           de o cameră de depozitare a materialului seminal, care nu trebuie neapărat să se afle în același loc;

               (c)

               să fie construite sau izolate astfel încât să se interzică orice contact cu animale din exterior;

               (d)

               să fie construite în așa fel încât instalațiile folosite pentru adăpostirea animalelor și pentru colectarea, tratarea și depozitarea materialului seminal să poată fi curățate și dezinfectate cu ușurință;

               (e)

               să dispună, pentru adăpostirea animalelor care trebuie izolate, de instalații care nu comunică direct cu instalațiile obișnuite;

               (f)

               să fie concepute astfel încât zona de adăpostire a animalelor să fie fizic separată de camera de tratare a materialului seminal și ambele să fie separate de camera de depozitare a materialului seminal.

         CAPITOLUL II
   Condiții privind supravegherea centrelor de colectare a materialului seminal
   Centrele de colectare trebuie:

               (a)

               să fie supravegheate astfel încât în ele să nu poată staționa decât masculii din specia al cărei material seminal trebuie colectat;

               (b)

               să fie supravegheate astfel încât să se țină un registru, un fișier sau un suport informatic privind toate porcinele prezente în unitate și care să furnizeze informații cu privire la rasa, la data nașterii și la identificarea fiecărui animal, precum și un registru, un fișier sau un suport informatic privind toate controalele referitoare la boli și toate vaccinările efectuate, și care să preia date din dosarul privind starea de boală sau de sănătate a fiecărui animal;

               (c)

               să fie supuse unor inspecții regulate efectuate, cel puțin de două ori pe an, de un medic veterinar oficial, în cursul cărora se efectuează controlul condițiilor de autorizare și de supraveghere;

               (d)

               să fie supuse unei supravegheri care să restricționeze intrarea oricărei persoane neautorizate. În afară de aceasta, vizitatorii autorizați trebuie admiși în conformitate cu condițiile stabilite de medicul veterinar al centrului;

               (e)

               să aibă angajați competenți din punct de vedere tehnic, care au beneficiat de o formare adecvată cu privire la procedurile de dezinfectare și tehnicile de igienă care permit prevenirea răspândirii bolilor;

               (f)

               să fie supravegheate astfel încât să se garanteze următoarele condiții:

                           (i)

                           numai materialul seminal colectat într-un centru autorizat este tratat și depozitat în centrele autorizate, fără a veni în contact cu nici un alt lot de material seminal;

                           (ii)

                           colectarea, tratarea și depozitarea materialului seminal se efectuează exclusiv în camerele prevăzute în acest scop și în cele mai riguroase condiții de igienă;

                           (iii)

                           toate instrumentele care vin în contact cu materialul seminal sau cu animalul donator în timpul colectării și al tratării se dezinfectează sau se sterilizează în mod corespunzător, înainte de fiecare utilizare;

                           (iv)

                           produsele de origine animală folosite în tratarea materialului seminal – inclusiv aditivii sau diluantul – provin din surse care nu prezintă nici un risc de sănătate animală sau care au fost supuse, în prealabil, unui tratament de natură să îndepărteze acest risc;

                           (v)

                           recipientele folosite pentru depozitare și transport se dezinfectează și se sterilizează în mod corespunzător, înainte de începerea oricărei operațiuni de umplere;

                           (vi)

                           agentul criogenic utilizat nu a fost folosit anterior pentru alte produse de origine animală;

                           (vii)

                           fiecare colectare de material seminal, împărțită sau nu în doze individuale, prezintă o marcă vizibilă care permite să se stabilească cu ușurință data colectării materialului seminal, precum și rasa și identificarea animalului donator și numele și numărul de înregistrare ale centrului, precedată de numele codat al țării de origine, după caz, sub forma unui cod; caracteristicile și modelul acestei mărci vor fi stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19.

         ANEXA B
   CAPITOLUL I
   Condiții care se aplică în cazul acceptării animalelor în centrele autorizate de colectare a materialului seminal
   1.   Toți vierii acceptați într-un centru de colectare de material seminal trebuie:

               (a)

               să fi fost supuși unei perioade de izolare de cel puțin treizeci de zile în instalații care au fost special autorizate în acest scop de către autoritatea competentă din statul membru și în care nu se găsesc decât vieri care au cel puțin aceeași stare de sănătate;

               (b)

               să fi fost aleși, înainte de a intra în instalațiile de izolare descrise la litera (a), din șepteluri sau exploatații:

                           (i)

                           oficial indemne de pestă porcină clasică;

                           (ii)

                           indemne de bruceloză;

                           (iii)

                           în care, pe parcursul celor douăsprezece luni anterioare, nu a fost prezent nici un animal vaccinat împotriva febrei aftoase;

                           (iv)

                           în care, pe parcursul celor douăsprezece luni anterioare, nu s-a detectat clinic, serologic sau virusologic, nici un semn de boală Aujeszky;

                           (v)

                           care nu fac obiectul nici unei interdicții, în conformitate cu cerințele Directivei 64/432/CEE în ceea ce privește pesta porcină africană, boala veziculoasă a porcului, precum și boala Teschen și febra aftoasă.

                     Nu este posibil ca animalele să se fi aflat anterior în alte șepteluri cu statut inferior;

               (c)

               să fi fost supuși, înainte de perioada de izolare menționată la litera (a) și pe parcursul celor treizeci de zile anterioare, cu rezultate negative, la următoarele teste:

                           (i)

                           un test de fixare a complementului, efectuat în conformitate cu anexa C la Directiva 64/432/CEE, în ceea ce privește bruceloza;

                           (ii)

                                       —

                                       o seroneutralizare sau un test ELISA, utilizând toți antigenii virali, în cazul porcilor nevaccinați;

                                       —

                                       un test ELISA pentru antigenii G1, în cazul porcilor vaccinați cu un vaccin G1 deletat;

                           (iii)

                           până la stabilirea unei politici comunitare cu privire la combaterea febrei aftoase, un test ELISA pentru depistarea febrei aftoase;

                           (iv)

                           un test ELISA sau un test de seroneutralizare pentru depistarea pestei porcine clasice.

                     Autoritatea competentă poate autoriza efectuarea controalelor menționate la litera (c) în unitatea de izolare în cazul în care rezultatele sunt cunoscute înainte de începerea perioadei de izolare de treizeci de zile prevăzută la litera (d);

               (d)

               să fi fost supuși, pe parcursul ultimelor cincisprezece zile ale perioadei de izolare de cel puțin treizeci de zile menționate la litera (a), cu rezultate negative, la următoarele teste:

                           (i)

                           un test de seroaglutinare în conformitate cu procedura stabilită în anexa C la Directiva 64/432/CEE și care indică un titru brucelic mai mic de 30 UI de aglutinare pe ml, precum și o reacție de fixare a complementului care indică un titru brucelic mai mic de 20 de unități CEE pe ml (20 de unități ICFT);

                           (ii)

                                       —

                                       o seroneutralizare sau un test ELISA utilizând toți antigenii virali, în cazul porcilor nevaccinați;

                                       —

                                       un test ELISA pentru antigenii G1, în cazul porcilor vaccinați cu un vaccin G1 deletat;

                           (iii)

                           până la stabilirea unei politici comunitare cu privire la combaterea febrei aftoase, un test ELISA pentru depistarea febrei aftoase;

                           (iv)

                           un test microscopic de aglutinare pentru depistarea leptospirozei (sero-vars pomona, grippotyphosa, tarassovi, hardjo, bratislavași ballum) sau să fi fost supuși unui tratament împotriva leptospirozei, constând în două injecții cu streptomicină la un interval de paisprezece zile (25 mg pe kg de animal viu).

         Fără a aduce atingere dispozițiilor aplicabile în cazul apariției de cazuri de febră aftoasă sau de pestă porcină, în cazul în care unul din testele enumerate anterior se dovedește pozitiv, animalul trebuie îndepărtat de îndată din instalația de izolare. În cazul izolării în grup, autoritatea competentă ia toate măsurile necesare pentru a le permite animalelor rămase să fie admise în centrul de colectare în conformitate cu prezenta anexă.
   2.   Toate examenele se efectuează într-un laborator autorizat de statul membru.
   3.   Animalele nu sunt admise în centrul de colectare de material seminal decât cu aprobarea expresă a medicului veterinar al centrului. Circulația animalelor vii, respectiv toate intrările sau ieșirile, se înregistrează.
   4.   Nici un animal admis în centrul de colectare de material seminal nu trebuie să prezinte vreo manifestare clinică de boală în ziua admiterii lui; toate animalele trebuie, fără a aduce atingere punctului 5, să provină dintr-o instalație de izolare, menționată la alineatul (1) litera (a), care îndeplinește oficial, în ziua expedierii, următoarele condiții:

               (a)

               este situată în centrul unei zone cu o rază de zece kilometri, în care nu a existat nici un caz de febră aftoasă sau de pestă porcină în ultimele treizeci de zile, cel puțin;

               (b)

               este indemnă, de cel puțin trei luni, de febră aftoasă și de bruceloză;

               (c)

               este indemnă, de cel puțin treizeci de zile, de boala Aujeszky, precum și de bolile porcine a căror declarare este obligatorie în conformitate cu anexa E la Directiva 64/432/CEE.

         5.   În cazul în care condițiile prevăzute la alineatul (4) sunt îndeplinite și examenele de rutină enumerate în capitolul II au fost efectuate în cursul celor douăsprezece luni precedente, animalele pot fi transferate dintr-un centru autorizat de colectare a materialului seminal în altul având un nivel echivalent al stării de sănătate, fără o perioadă de izolare și fără examinări, cu condiția ca deplasarea să se efectueze direct. Animalele în cauză nu trebuie să vină în contact direct sau indirect cu animale biongulate având un nivel de sănătate inferior, iar mijlocul de transport utilizat trebuie să fi fost dezinfectat în prealabil. În cazul în care transferul de la un centru de colectare de material seminal la altul are loc între state membre, acesta se efectuează în conformitate cu Directiva 64/432/CEE.
   CAPITOLUL II
   Examene de rutină obligatorii pentru vierii aflați în centrele autorizate de colectare de material seminal
   1.   Toți vierii aflați într-un centru autorizat de colectare de material seminal trebuie, la data plecării din centru, să fie supuși, cu rezultate negative, următoarelor examene:

               (i)

                           —

                           o seroneutralizare sau un test ELISA utilizând toți antigenii virali, în cazul porcilor nevaccinați;

                           —

                           un test ELISA pentru antigenii G1, în cazul porcilor vaccinați cu un vaccin G1 deletat;

               (ii)

               până la stabilirea unei politici comunitare de combatere a febrei aftoase, un test ELISA pentru depistarea febrei aftoase;

               (iii)

               un test de fixare a complementului, efectuat în conformitate cu anexa C la Directiva 64/432/CEE, în ceea ce privește bruceloza;

               (iv)

               un test ELISA sau un test de seroneutralizare pentru depistarea pestei porcine clasice.

         În afară de aceasta, vierii care sunt ținuți mai mult de douăsprezece luni în centrul de colectare trebuie supuși testelor menționate la punctele (i) și (iii) cel târziu după optsprezece luni de la admiterea lor.
   2.   Toate examenele se efectuează într-un laborator autorizat de statul membru.
   3.   Fără a aduce atingere dispozițiilor aplicabile în situația apariției unor cazuri de febră aftoasă sau de pestă porcină, în cazul în care unul dintre testele enumerate anterior se dovedește pozitiv, animalul trebuie izolat, iar materialul său seminal colectat de la data ultimului test negativ nu poate face obiectul schimburilor intracomunitare.
   Materialul seminal colectat de la toate celelalte animale aflate în centru de la data la care s-a efectuat testul pozitiv este depozitat separat și nu poate face obiectul schimburilor intracomunitare până la restabilirea stării de sănătate a centrului.
   ANEXA C
   Condiții care trebuie îndeplinite de materialul seminal colectat în centrele autorizate de colectare a materialului seminal și destinat schimburilor intracomunitare
   1.   Materialul seminal trebuie să provină de la animale care:

               (a)

               nu prezintă nici un semn clinic de boală la data colectării;

               (b)

               nu au fost vaccinate împotriva febrei aftoase;

               (c)

               îndeplinesc cerințele capitolului I din anexa B;

               (d)

               nu sunt autorizate pentru monta naturală;

               (e)

               se află în centre de colectare de material seminal care au fost indemne de febră aftoasă cel puțin pe parcursul celor trei luni anterioare distribuției, aceste centre fiind situate în centrul unor zone cu o rază de zece kilometri, în care nu au existat cazuri de febră aftoasă de cel puțin treizeci de zile și, în afară de aceasta, nefiind situate într-o zonă interzisă delimitată în conformitate cu dispozițiile directivelor privind bolile contagioase ale animalelor din specia porcină;

               (f)

               au fost ținute în centre de colectare de material seminal care, pe parcursul perioadei de treizeci de zile imediat anterioare colectării, au fost indemne de boli porcine a căror declarare este obligatorie, în conformitate cu anexa E la Directiva 64/432/CEE și de boala Aujeszky.

         2.   După diluția finală trebuie să se adauge în materialul seminal o combinație de antibiotice, eficiente mai ales împotriva leptospirelor și a micoplasmelor. Această combinație trebuie să aibă un efect cel puțin echivalent cu diluțiile următoare:

               minimum:

               500 UI de streptomicină pe ml,

               500 UI de penicilină pe ml,

               150 µg de lincomicină pe ml,

               300 µg de spectinomicină pe ml.

         Imediat după adăugarea antibioticelor, materialul seminal diluat trebuie păstrat la o temperatură de cel puțin 15 °C timp de cel puțin patruzeci și cinci de minute.
   3.   Materialul seminal destinat schimburilor intracomunitare trebuie:

               (i)

               să fie depozitat în conformitate cu capitolele I și II din anexa A înainte de expediere;

               (ii)

               să fie transportat către statul membru de destinație în flacoane care au fost curățate, dezinfectate sau sterilizate înainte de utilizare și care au fost sigilate înainte de a părăsi zona de depozitare autorizată.

         ANEXA D