title: Directiva 2002/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 de modificare a Directivei 97/68/CE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenite de la motoarele cu combustie internă care urmează să fie instalate pe mașinile fără destinație rutieră

text:
Anunţ juridic important

|

32002L0088

Official Journal L 035 , 11/02/2003 P. 0028 - 0081 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 31 P. 73  - 126

		20021209Directiva 2002/88/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 9 decembrie 2002de modificare a Directivei 97/68/CE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenite de la motoarele cu combustie internă care urmează să fie instalate pe mașinile fără destinație rutierăPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 95 al acestuia,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],după consultarea Comitetului Regiunilor,în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 251 din tratat [3],întrucât:(1) Programul "Auto Oil II" a avut drept scop identificarea strategiilor eficiente pentru respectarea obiectivelor Comunității în ceea ce privește calitatea aerului. Concluzia comunicării Comisiei privind bilanțul programului "Auto Oil II" a fost că se impune luarea de măsuri suplimentare, în special pentru a găsi soluții specifice la problemele ozonului și ale emisiilor de macroparticule. Lucrările recente privind elaborarea de plafoane naționale de emisii au arătat că sunt necesare măsuri suplimentare pentru asigurarea respectării obiectivelor de calitate a aerului adoptate în legislația comunitară.(2) S-au introdus treptat norme stricte privind emisiile vehiculelor rutiere. S-a hotărât deja consolidarea acestor norme. Contribuția relativă a agenților poluanți proveniți de la mașinile fără destinație rutieră va deveni, prin urmare, mai importantă în viitor.(3) Directiva 97/68/CE [4] a introdus valori limită ale emisiilor aplicabile gazelor și macroparticulelor poluante emise de motoarele cu combustie internă care urmează să fie instalate pe mașinile fără destinație rutieră.(4) Deși Directiva 97/68/CE s-a aplicat inițial doar pentru anumite motoare cu aprindere prin comprimare, motivul 5 din directiva în cauză prevede extinderea ulterioară a domeniului său de aplicare pentru a include în special motoarele cu benzină.(5) Emisiile provenite de la motoarele mici cu aprindere prin scânteie (motoare cu benzină) care echipează diferite tipuri de mașini contribuie în mod semnificativ la probleme de calitate a aerului identificate, atât actuale, cât și viitoare, în special în ceea ce privește formarea ozonului.(6) Emisiile provenite de la motoarele mici cu aprindere prin scânteie se supun unor norme stricte de mediu în Statele Unite ale Americii, ceea ce demonstrează că există posibilitatea de a reduce în mod semnificativ emisiile.(7) Absența legislației comunitare permite introducerea pe piață a motoarelor concepute pe baza unor tehnologii depășite din punct de vedere ecologic, care compromit astfel realizarea în Comunitate a obiectivelor de calitate a aerului, sau aplicarea în acest domeniu a legislațiilor naționale, care ar putea constitui o barieră în calea schimburilor comerciale.(8) Directiva 97/68/CE este strâns aliniată la legislația similară din Statele Unite ale Americii, iar continuarea acestei alinieri va aduce beneficii atât pentru industrie, cât și pentru mediu.(9) Este necesară o perioadă de pregătire pentru industria europeană, în special pentru acei constructori care nu au încă activitate pe piața mondială, pentru a putea respecta normele de emisii.(10) În Directiva 97/68/CE se utilizează o abordare în două faze pentru motoarele cu aprindere prin comprimare, la fel ca și în reglementările din Statele Unite ale Americii privind motoarele cu aprindere prin scânteie. Deși ar fi fost posibilă adoptarea unei abordări într-o singură fază în legislația comunitară, aceasta ar fi avut efectul prelungirii cu încă patru-cinci ani a absenței reglementărilor în acest domeniu.(11) În scopul atingerii nivelului necesar de flexibilitate pentru alinierea pe plan mondial, este inclusă o posibilitate de derogare, aplicabilă conform procedurii comitetului.(12) Se impune adoptarea măsurilor necesare pentru aplicarea prezentei directive în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a modalităților de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei [5].(13) Directiva 97/68/CE trebuie modificată în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 97/68/CE se modifică după cum urmează:1. La articolul 2:(a) a opta liniuță se înlocuiește cu următorul text:"— "introducere pe piață"  reprezintă acțiunea prin care un motor devine disponibil pentru prima dată pe piață, contra cost sau gratuit, în vederea distribuției și/sau utilizării lui în interiorul Comunității,";(b) se adaugă următoarele liniuțe:"— "motor de înlocuire"  reprezintă un motor nou destinat înlocuirii motorului unei mașini și furnizat doar în acest scop;— "motor portabil" reprezintă un motor care îndeplinește cel puțin una din următoarele cerințe:(a) motorul trebuie să fie utilizat într-un echipament care este purtat de operator în timpul executării funcției (funcțiilor) pentru care este conceput;(b) motorul trebuie să fie utilizat într-un echipament care să funcționeze în poziții multiple, precum în poziție răsturnată sau laterală, pentru a executa funcțiile pentru care este conceput;(c) motorul trebuie să fie utilizat într-un echipament a cărui greutate uscată combinată (echipament + motor) este mai mică de 20 de kilograme și care prezintă cel puțin una din următoarele caracteristici:(i) operatorul trebuie fie să susțină, fie să poarte echipamentul în timpul executării (funcției) funcțiilor sale;(ii) operatorul trebuie să susțină sau să controleze echipamentul în timpul executării (funcției) funcțiilor sale;(iii) motorul trebuie să fie utilizat într-un generator sau într-o pompă;— "motor neportabil"  reprezintă un motor care nu corespunde definiției motorului portabil;— "motor portabil multipozițional de uz profesional"  reprezintă un motor portabil care îndeplinește cerințele prevăzute la literele (a) și (b) din definiția motorului portabil și pentru care constructorul a furnizat unei autorități competente garanția că se va aplica motorului o perioadă de durabilitate a caracteristicilor emisiei de categoria 3 (în conformitate cu anexa IV apendicele 4 punctul 2.1);— "perioadă de durabilitate a caracteristicilor emisiei"  reprezintă numărul de ore indicat în anexa IV apendicele 4 utilizat la determinarea factorilor de deteriorare;— "familie de motoare de serie mică"  reprezintă o familie de motoare cu aprindere prin scânteie (AS) cu o producție anuală totală mai mică de 5000 de unități;— "constructor de motoare AS de serie mică"  reprezintă un constructor a cărui producție anuală totală este mai mică de 25000 de unități."2. Articolul 4 se modifică după cum urmează:(a) alineatul (2) se modifică după cum urmează:(i) în prima teză, "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII";(ii) în a doua teză, "anexa VII" se înlocuiește cu "anexa VIII";(b) alineatul (4) se modifică după cum urmează:(i) la litera (a), "anexa VIII" se înlocuiește cu "anexa IX";(ii) la litera (b), "anexa IX" se înlocuiește cu "anexa X";(c) la alineatul (5), "anexa X" se înlocuiește cu "anexa XI".3. Articolul 7 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:"(2) Statele membre acceptă omologările și, dacă este cazul, mărcile de omologare corespunzătoare, enumerate în anexa XII ca fiind conforme cu dispozițiile prezentei directive."4. Articolul 9 se modifică după cum urmează:(a) titlul "Program" se înlocuiește cu titlul "Program – motoare cu aprindere prin comprimare";(b) la alineatul (1), "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII";(c) alineatul (2) se modifică după cum urmează:(i) "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII";(ii) "anexa I punctul 4.2.1" se înlocuiește cu "anexa I punctul 4.1.2.1";(d) alineatul (3) se modifică după cum urmează:(i) "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII";(ii) "anexa I punctul 4.2.3" se înlocuiește cu "anexa I punctul 4.1.2.3";(e) la alineatul (4) primul paragraf, "introducerea pe piața a motoarelor noi" se înlocuiește cu "introducerea pe piață".5. Se introduce următorul articol:"Articolul 9aProgram – Motoare cu aprindere prin scânteie1. ÎMPĂRȚIREA PE CLASEÎn sensul prezentei directive, motoarele cu aprindere prin scânteie se împart în următoarele clase:Clasa principală S H : motoare portabile pentru mașiniN : motoare neportabile pentru mașiniClasă/Categorie | Cilindree (cm3) |Motoare portabile Clasa SH:1 | < 20 |Clasa SH:2 | ≥ 20 < 50 |Clasa SH:3 | ≥ 50 |Motoare neportabile Clasa SN:1 | < 66 |Clasa SN:2 | ≥ 66 < 100 |Clasa SN:3 | ≥ 100 < 225 |Clasa SN:4 | ≥ 225 |2. ACORDAREA OMOLOGĂRILOR DE TIP3. OMOLOGĂRI DE TIP ÎN ETAPA I4. OMOLOGĂRI DE TIP ÎN ETAPA IIStatele membre refuză acordarea omologării pentru un tip de motor sau o familie de motoare și emiterea documentului descris în anexa VII și refuză acordarea oricărei alte omologări pentru mașinile fără destinație rutieră echipate cu motor:începând cu 1 august 2004, pentru motoarele din clasele SN:1 și SN:2;începând cu 1 august 2006, pentru motoarele din clasa SN:4;începând cu 1 august 2007, pentru motoarele din clasele SH:1, SH:2 și SN:3;începând cu 1 august 2008, pentru motoarele din clasa SH:3,dacă motorul respectiv nu îndeplinește cerințele specificate în prezenta directivă și dacă emisiile de poluanți gazoși provenite de la motor nu respectă valorile limită specificate în tabelul din anexa I punctul 4.2.2.2.5. INTRODUCEREA PE PIAȚĂ: DATELE DE FABRICARE A MOTOARELOR6. ETICHETAREA ÎN CAZ DE CONFORMITATE ANTICIPATĂ CU ETAPA II7. DEROGĂRIUrmătoarele mașini sunt scutite de la termenele de aplicare a limitelor de emisie din etapa II pe o perioadă de trei ani de la intrarea în vigoare a acestor limite. În acești trei ani, continuă să se aplice limitele de emisie din etapa I:— ferăstrău portabil cu lanț : echipament portabil destinat tăierii lemnului cu ajutorul unui lanț tăietor, manevrabil cu două mâini și cu o cilindree mai mare de 45 cm3, în conformitate cu standardul EN ISO 11681-1;— mașină cu mâner la capătul superior (precum mașini portabile de găurit sau ferăstraie portabile cu lanț pentru întreținerea arborilor) : echipament portabil cu mâner la capăt destinat efectuării de găuri sau tăierii lemnului cu ajutorul unui lanț tăietor (în conformitate cu standardul ISO 11681-2);— mașină portabilă de tăiat crengi cu motor cu aprindere internă : dispozitiv portabil echipat cu o lamă rotativă din metal sau plastic destinat tăierii buruienilor, a tufișurilor, a arbuștilor și a vegetației similare. Acest dispozitiv trebuie să fie proiectat în conformitate cu standardul EN ISO 11806 pentru a funcționa în poziții multiple, de exemplu orizontal sau în poziție răsturnată, și să aibă o cilindree mai mare de 40 cm3;— foarfecă de grădină : echipament portabil destinat tăierii gardurilor vii și a tufișurilor cu ajutorul uneia sau mai multor lame tăietoare oscilante, în conformitate cu standardul EN 774;— ferăstrău circular portabil cu motor cu aprindere internă : echipament portabil destinat tăierii materialelor dure precum piatră, asfalt, beton sau oțel cu ajutorul unei lame metalice rotative, cu o cilindree mai mare de 50 cm3, în conformitate cu standardul EN 1454, și— motor neportabil din clasa SN : 3 cu ax orizontal: doar acele motoare neportabile din clasa SN:3 care au un ax orizontal și care produc o putere egală sau mai mică de 2,5 kW, utilizate în special în scopuri industriale determinate, inclusiv motocultivatoare, mașini de tăiat cu cilindri, aeratoare de gazon și generatoare.8. TERMEN OPȚIONAL DE APLICARECu toate acestea, pentru fiecare categorie, statele membre pot amâna cu doi ani termenele prevăzute în alineatele (3), (4) și (5) în ceea ce privește motoarele a căror dată de fabricație este anterioară acestor date."6. Articolul 10 se modifică după cum urmează:(a) alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) Cerințele prevăzute la articolul 8 alineatele (1) și (2), la articolul 9 alineatul (4) și la articolul 9a alineatul (5) nu se aplică:- motoarelor utilizate de forțele armate;- motoarelor scutite în conformitate cu alineatele (1a) și (2).";(b) se introduce următorul alineat:"(1a) Un motor de înlocuire respectă valorile limită pe care motorul înlocuit trebuia să le respecte în momentul introducerii inițiale pe piață. Textul "MOTOR DE ÎNLOCUIRE" figurează pe o etichetă lipită pe motor sau se introduce în instrucțiunile de folosire.";(c) se adaugă următoarele alineate:"(3) Cerințele prevăzute în articolul 9a alineatele (4) și (5) se amână cu trei ani pentru constructorii de motoare de serie mică.(4) Cerințele de prevăzute în articolul 9a alineatele (4) și (5) se înlocuiesc cu cerințele corespunzătoare ale etapei I pentru o familie de motoare produse în serii mici de maximum 25000 de unități dacă diferitele familii de motoare în cauză au toate o cilindree diferită."7. Articolele 14 și 15 se înlocuiesc cu următoarele articole:"Articolul 14Adaptarea la progresul tehnicComisia adoptă, în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 15 alineatul (2), toate modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a anexelor la prezenta directivă, cu excepția cerințelor specificate în anexa I punctul 1, punctele 2.1-2.8 și punctul 4.Articolul 14aProcedură de derogareComisia examinează eventualele dificultăți tehnice care pot fi întâlnite în respectarea cerințelor etapei II pentru anumite utilizări ale motoarelor, în special mașinile mobile echipate cu motoare din clasele SH:2 și SH:3. Dacă examinarea arată că, din motive tehnice, anumite mașini mobile, în special cele echipate cu motoare portabile multipoziționale de uz profesional, nu pot respecta aceste termene, Comisia prezintă, până la 31 decembrie 2003, un raport însoțit de propuneri adecvate de prelungire, pentru astfel de mașini, a perioadei prevăzute în articolul 9a alineatul (7) și/sau alte derogări, cu o durată maximă de cinci ani, exceptând cazurile excepționale, în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 15 alineatul (2).Articolul 15Comitet(1) Comisia este asistată de Comitetul pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea schimburilor comerciale din sectorul autovehiculelor (denumit în continuare "comitetul").(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE [******], cu respectarea dispozițiilor articolului 8 din decizia respectivă.Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.8. Se adaugă următoarea listă a anexelor la începutul anexelor:""20021209Lista anexelorANEXA I Domeniul de aplicare, definiții, simboluri și abrevieri, marcarea motoarelor, specificații și încercări, dispoziții pentru controlul conformității producției, parametri definitori ai familiei de motoare, alegerea motorului prototipANEXA II Fișe de informațiiApendicele 1 Caracteristici esențiale ale motorului (prototip)Apendicele 2 Caracteristici esențiale ale familiei de motoareApendicele 3 Caracteristici esențiale ale tipului de motor în cadrul familieiANEXA III Procedura de încercare pentru motoarele ACApendicele 1 Proceduri de măsurare și de eșantionareApendicele 2 Calibrarea instrumentelor analiticeApendicele 3 Evaluare și calcularea datelorANEXA IV Procedura de încercare – motoare cu aprindere prin scânteieApendicele 1 Proceduri de măsurare și de eșantionareApendicele 2 Calibrarea instrumentelor analiticeApendicele 3 Evaluare și calcularea datelorApendicele 4 Factori de deteriorareANEXA V Caracteristici tehnice ale carburantului de referință prescris pentru încercările de omologare de tip și pentruverificarea conformității producțieiANEXA VI Sistem de analiză și de eșantionareANEXA VII Certificat de omologare de tipApendicele 1 Rezultatele încercărilor pentru motoarele ACApendicele 2 Rezultatele încercărilor pentru motoarele ASApendicele 3 Echipamente și dispozitive auxiliare care trebuie instalate pentru încercarea de determinare a puterii motoruluiANEXA VIII Sistem de numerotare a certificatelor de omologare de tipANEXA IX Lista omologărilor de tip eliberate pentru motoare/familie de motoareANEXA X Lista motoarelor produseANEXA XI Fișa tehnică a motoarelor omologateANEXA XII Recunoașterea altor tipuri de omologare de tip""9. Anexele se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 11 august 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre adoptă procedura de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Până la 11 august 2004, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport și, dacă este cazul, o propunere privind costurile și avantajele potențiale și posibilitatea unei reduceri a emisiilor:(a) de macroparticule provenite de la motoarele mici cu aprindere prin scânteie, acordând o atenție specială motoarelor în doi timpi. Acest raport ține seama de următoarele elemente:(i) estimările privind contribuția acestui tip de motoare la emisiile de macroparticule și modul în care măsurile propuse de reducere a emisiilor ar putea contribui la îmbunătățirea calității aerului și la reducerea efectelor asupra sănătății;(ii) încercările, procedurile de măsurare și echipamentele care ar putea fi utilizate pentru evaluarea emisiilor de macroparticule provenite de la motoarele mici cu aprindere prin scânteie cu ocazia omologării;(iii) eforturile depuse și concluziile obținute în cadrul programului de măsurare a macroparticulelor;(iv) progresele înregistrate în procedurile de încercare, tehnologia motoarelor și epurarea gazelor de eșapament, precum și normele sporite privind carburanții și uleiurile de motor, și(v) costurile reducerii emisiilor de macroparticule provenite de la motoarele mici cu aprindere prin scânteie și raportul cost/eficiență al măsurilor propuse;(b) provenite de la vehiculele de agrement, inclusiv motoscutere de zăpadă și carturi, care nu sunt în prezent reglementate;(c) de gaze și de macroparticule de eșapament provenite de la motoarele mici cu aprindere prin comprimare cu o putere mai mică de 18 kW;(d) de gaze și de macroparticule de eșapament provenite de la motoarele cu aprindere prin comprimare care echipează locomotivele. Se cuvine elaborarea unui ciclu de încercări pentru măsurarea acestui tip de emisii.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 9 decembrie 2002.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleP. CoxPentru ConsiliuPreședinteleH. C. Schmidt[1] JO C 180 E, 26.6.2001, p. 31.[2] JO C 260, 17.9.2001, p. 1.[3] Avizul Parlamentului European din 2 octombrie 2001 (JO C 87 E, 11.4.2002, p. 18), Poziția comună a Consiliului din 25 martie 2002 (JO C 145 E, 18.6.2002, p. 17) și Decizia Parlamentului European din 2 iulie 2002 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).[4] JO L 59, 27.2.1998, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/63/CE a Comisiei (JO L 227, 23.8.2001, p. 41).[5] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[******] JO L 184, 17.7.1999, p. 23."--------------------------------------------------20021209ANEXĂ1. Anexa I se modifică după cum urmează:(a) prima teză de la punctul 1 "Domeniu de aplicare" se înlocuiește cu următorul text:"Prezenta directivă se aplică tuturor motoarelor destinate echipării mașinilor fără destinație rutieră și motoarelor secundare montate pe vehicule destinate transportului rutier de călători sau de mărfuri.";(b) alineatul (1) literele A, B, C, D și E se modifică după cum urmează:"A. sunt destinate sau adecvate a se deplasa sau a fi deplasate pe sol, pe sau în afara drumului asfaltat, și sunt echipate:(i) fie cu un motor AC având o putere netă, în conformitate cu punctul 2.4, mai mare de 18 kW, dar mai mică de 560 kW4, și care funcționează mai degrabă la viteză intermitentă decât la o viteză unică constantă.Mașinile ale căror motoare …(restul textului rămâne neschimbat, până la"– macarale mobile"),(ii) fie cu un motor AC având o putere netă, în conformitate cu punctul 2.4, mai mare de 18 kW, dar mai mică de 560 kW, și care funcționează la viteză constantă. Limitele se aplică de la 31 decembrie 2006.Mașinile ale căror motoare sunt cuprinse în această definiție includ, printre altele:- compresoare cu gaz;- grupuri electrogene cu sarcină intermitentă, inclusiv instalații de răcire și aparate de sudură;- pompe de apă;- utilaje de întreținere a gazonului, mașini de prelucrare prin așchiere, echipamente de deszăpezire, mașini de măturat străzile,(iii) fie cu un motor AS cu benzină având o putere netă, în conformitate cu punctul 2.4, de maximum 19 kW.Mașinile ale căror motoare sunt cuprinse în această definiție includ, printre altele:- mașini de tuns iarba;- ferăstraie cu lanț;- generatoare;- pompe de apă;- mașini de tăiat crengi.Prezenta directivă nu se aplică următoarelor mașini:B. vapoare;C. locomotive de cale ferată;D. aeronave;E. vehicule de agrement, de exemplu:- motoscutere de zăpadă;- motociclete pentru toate tipurile de teren;- vehicule pentru toate tipurile de teren;";(c) punctul 2 se modifică după cum urmează:- la nota de subsol 2 de la punctul 2.4 se adaugă următoarele cuvinte:"… excepție făcând ventilatoarele de răcire ale motoarelor cu răcire cu aer montate direct pe arborele cotit (vezi anexa VII apendicele 3).";- la punctul 2.8 se adaugă următoarea liniuță:- "— pentru motoarele destinate încercării în ciclul G1, turația intermediară trebuie sa fie egală cu 85 % din turația nominală maximă (vezi anexa IV punctul 3.5.1.2).";- se adaugă următoarele puncte:"2.9. "parametru reglabil" reprezintă orice dispozitiv, sistem sau element de concepție adaptabil fizic care poate influența emisiile și performanțele motorului în cursul încercărilor de emisii sau în cursul funcționării normale a motorului;2.10. "posttratare" reprezintă trecerea gazelor de eșapament printr-un dispozitiv sau printr-un sistem al cărui scop este acela de a modifica chimic sau fizic gazele înainte de eliberarea lor în atmosferă;2.11. "motor cu aprindere prin scânteie (AS)" reprezintă un motor care funcționează pe principiul aprinderii prin scânteie;2.12. "dispozitiv auxiliar de limitare a emisiilor" reprezintă orice dispozitiv conceput să capteze parametrii de funcționare a motorului cu scopul de a adapta funcționarea unui element oarecare al sistemului de limitare a emisiilor;2.13. "sistem de limitare a emisiilor" reprezintă orice dispozitiv, sistem sau element de concepție care limitează sau reduce emisiile;2.14. "sistem de alimentare cu carburant" reprezintă toate componentele care joacă un rol în dozarea și amestecarea carburantului;2.15. "motor secundar" reprezintă un motor instalat în sau pe un vehicul cu motor, dar care nu asigură propulsia vehiculului;2.16. "durata modului" reprezintă timpul scurs între sfârșitul aplicării vitezei și/sau a cuplului din modul anterior sau din faza de precondiționare și începutul modului următor. Această durată cuprinde timpul în care se modifică viteza și/sau cuplul și perioada de stabilizare de la începutul fiecărui mod.";- punctul 2.9 devine punctul 2.17, iar punctele 2.9.1-2.9.3 devin punctele 2.17.1-2.17.3;(d) punctul 3 se modifică după cum urmează:- punctul 3.1 se înlocuiește cu următorul text:"3.1. Motoarele cu aprindere prin comprimare omologate în conformitate cu prezenta directivă trebuie să aibă:";- punctul 3.1.3 se modifică după cum urmează:"anexa VII" se înlocuiește cu "anexa VIII";- se introduce următorul punct:"3.2. Motoarele cu aprindere prin scânteie omologate în conformitate cu prezenta directivă trebuie să aibă:3.2.1. marca de comerț sau numele comercial al constructorului motorului;3.2.2. numărul de omologare CE de tip prevăzut în anexa VIII;";- punctele 3.2-3.6 devin punctele 3.3-3.7;- punctul 3.7 se modifică după cum urmează: "anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII";(e) punctul 4 se modifică după cum urmează:- se introduce următorul titlu:"4.1 Motoare AC.";- punctul 4.1 actual devine punctul 4.1.1, iar trimiterea la punctele 4.2.1 și 4.2.3 se înlocuiește cu o trimitere la punctele. 4.1.2.1 și 4.1.2.3;- punctul 4.2 actual devine punctul 4.1.2 și se modifică după cum urmează: "anexa V" se modifică peste tot cu "anexa VI";- punctul 4.2.1 actual devine punctul 4.1.2.1; punctul 4.2.2 actual devine punctul 4.1.2.2, iar trimiterea la punctul 4.2.1 se înlocuiește cu o trimitere la punctul 4.1.2.1; punctele 4.2.3 și 4.2.4 actuale devin punctele 4.1.2.3 și 4.1.2.4;(f) se adaugă următorul punct:"4.2. Motoare AS4.2.1. Informații generaleElementele care pot influența emisiile de poluanți gazoși trebuie să fie proiectate, construite și montate astfel încât motorul să respecte, în condiții de utilizare normală, dispozițiile prezentei directive, în ciuda vibrațiilor la care poate fi supus.Măsurile tehnice luate de către constructor trebuie să fie de așa natură încât emisiile menționate să fie limitate efectiv, în temeiul prezentei directive, de-a lungul vieți normale a motorului și în condiții normale de funcționare, în conformitate cu anexa IV apendicele 4.4.2.2. Specificații privind emisiile de poluanți.Componentele gazoase emise de motorul supus încercării se măsoară prin metodele descrise în anexa VI (ținând cont de orice eventual dispozitiv de posttratare).Se pot accepta și alte sisteme sau alți analizori dacă oferă rezultate echivalente celor obținute cu următoarele sisteme de referință:- pentru emisiile de gaze de eșapament primare, sistemul prezentat în figura 2 din anexa VI;- pentru emisiile de gaze de eșapament diluate ale unui sistem de diluție totală a debitului, sistemul prezentat în figura 3 din anexa VI.4.2.2.1. Emisiile de monoxid de carbon, emisiile de hidrocarburi, emisiile de oxizi de azot și suma emisiilor de hidrocarburi și oxizi de azot obținute în etapa I nu trebuie să depășească cantitățile indicate în tabelul următor:Etapa IClasă | Monoxid de carbon (CO) (g/kWh) | Hidrocarburi (HC) (g/kWh) | Oxizi de azot (NOx) (g/kWh) | Suma hidrocarburilor și a oxizilor de azot (g/kWh) |HC + NOx |SH:1 | 805 | 295 | 5,36 | |SH:2 | 805 | 241 | 5,36 | |SH:3 | 603 | 161 | 5,36 | |SN:1 | 519 | | | 50 |SN:2 | 519 | | | 40 |SN:3 | 519 | | | 16,1 |SN:4 | 519 | | | 13,4 |4.2.2.2. Emisiile de monoxid de carbon și suma emisiilor de hidrocarburi și oxizi de azot obținute în etapa II nu trebuie să depășească cantitățile indicate în tabelul următor:Etapa II [*]Clasă | Monoxid de carbon (CO) (g/kWh) | Suma hidrocarburilor și a oxizilor de azot (g/kWh) |HC + NOx |SH:1 | 805 | 50 |SH:2 | 805 | 50 |SH:3 | 603 | 72 |SN:1 | 610 | 50,0 |SN:2 | 610 | 40,0 |SN:3 | 610 | 16,1 |SN:4 | 610 | 12,1 |Pentru toate clasele de motoare, emisiile de NOx nu trebuie să depășească 10 g/kWh.4.2.2.3. Fără să aducă atingere definiției "motorului portabil" din articolul. 2 din prezenta directivă, motoarele în doi timpi care echipează aruncătoarele de zăpadă trebuie să respecte doar normele SH:1, SH:2 sau SH:3.";(g) punctele 6.3-6.9 se înlocuiesc cu următoarele puncte:"6.3. Cilindree, cuprinsă între 85 % și 100 % din cea mai mare cilindree din cadrul familiei de motoare6.4. Metodă de aspirare a aerului6.5. Tip de carburant- diesel- benzină6.6. Tip sau model de cameră de combustie6.7. Supape și orificii – configurații, dimensiuni și număr6.8. Sistem de alimentare cu carburantPentru diesel:- injector cu pompă în linie- pompă în linie- pompă rotativă de distribuție- element unic- injector de unitate.Pentru benzină:- carburator- injecție indirectă- injecție directă.6.9. Caracteristici diverse- recircularea gazelor de eșapament- injecție/emulsie cu apă- injecție cu aer- sistem de răcire a sarcinii- tip de aprindere (prin comprimare, prin scânteie).6.10. Posttratare a gazelor de eșapament- catalizator de oxidare- catalizator de reducere- catalizator cu trei căi- reactor termic- filtru pentru macroparticule".2. Anexa II se modifică după cum urmează:(a) în apendicele 2, textul din tabel se modifică după cum urmează:În rândurile 3 și 6, textul "Debit de carburant per timp (mm3)" se înlocuiește cu "Debit de carburant per timp (mm3) pentru motoarele diesel, debit de carburant (g/h) pentru motoarele cu benzină";(b) apendicele 3 se modifică după cum urmează:- titlul punctului 3 se înlocuiește cu "ALIMENTARE CU CARBURANT PENTRU MOTOARELE DIESEL"- se introduc următoarele puncte:"4. ALIMENTARE CU CARBURANT PENTRU MOTOARELE CU BENZINĂ4.1. Carburator: …4.1.1. Marcă (mărci): …4.1.2. Tip (tipuri): …4.2. Injecție indirectă: monopunct sau multipunct: …4.2.1. Marcă (mărci): …4.2.2. Tip (tipuri): …4.3. Injecție directă: …4.3.1. Marcă (mărci): …4.3.2. Tip (tipuri): …4.4. Debit de carburant [g/h] și raport aer/carburant la turație nominală cu supapa de admisie în poziția deschis complet";- punctul 4 actual devine punctul 5 și se adaugă următoarele puncte:"5.3. Sistem de distribuție variabilă cu supape (dacă este cazul, la admisie și/sau eșapament)5.3.1. Tip: continuu sau pornit/oprit5.3.2. Unghi de defazaj al camei";- se adaugă următoarele puncte:"6. CONFIGURAȚIA ORIFICIILOR6.1. Poziție, dimensiuni și număr""7. SISTEM DE APRINDERE7.1. Bobină de aprindere7.1.1. Marcă (mărci): …7.1.2. Tip (tipuri): …7.1.3. Număr: …7.2. Bujie (bujii) de aprindere: …7.2.1. Marcă (mărci): …7.2.2. Tip (tipuri): …7.3. Magnetou: …7.3.1. Marcă (mărci): …7.3.2. Tip (tipuri): …7.4. Reglarea aprinderii: …7.4.1. Avans static față de punctul mort superior [grad de rotire a arborelui cotit] …7.4.2. Curbă de avans, dacă este cazul: …"3. Anexa III se modifică după cum urmează:(a) titlul se înlocuiește cu textul următor:"PROCEDURĂ DE ÎNCERCARE PENTRU MOTOARELE AC";(b) punctul 2.7 se modifică după cum urmează:"Anexa VI" se înlocuiește cu "anexa VII", iar "anexa IV" se înlocuiește cu "anexa V";(c) punctul 3.6 se modifică după cum urmează:- punctele 3.6.1 și 3.6.1.1 se modifică după cum urmează:"3.6.1. Specificațiile echipamentelor în conformitate cu punctul 1 litera (A) din anexa I:3.6.1.1. Specificația A: pentru motoarele prevăzute la punctul 1 litera A punctul (i) din anexa I, se efectuează următorul ciclu de opt moduri [**] cu dinamometrul montat pe motorul încercat: (tabelul rămâne nemodificat).- se adaugă următorul punct:"3.6.1.2. Specificația B: pentru motoarele prevăzute la punctul 1 litera A punctul (ii), se efectuează următorul ciclu de cinci moduri [1] Identic cu ciclul D2 din standardul ISO 8178-4: 1996(E). cu dinamometrul montat pe motorul încercat:Numărul modului | Turația motorului | Sarcină în % | Factor de încărcare |1 | Nominală | 100 | 0,05 |2 | Nominală | 75 | 0,25 |3 | Nominală | 50 | 0,3 |4 | Nominală | 25 | 0,3 |5 | Nominală | 10 | 0,1 |Cifrele sarcinii sunt valori în procente ale cuplului corespunzătoare puterii în regim de bază, definită ca fiind puterea maximă disponibilă în cursul unei secvențe variabile de exploatare, a cărei durată poate atinge un număr nelimitat de ore pe an, între intervale declarate de întreținere și în condiții ambiante declarate, întreținerea efectuându-se în conformitate cu instrucțiunile constructorului [2] Pentru o mai bună exemplificare a definiției puterii în regim de bază, a se vedea figura 2 din standardul ISO 8528-1: 1993(E).";.- punctul 3.6.3 se modifică după cum urmează:"3.6.3. Desfășurarea încercăriiSe începe efectuarea încercării. Încercarea se efectuează în ordine crescătoare a numerelor modurilor, astfel cum s-a definit anterior pentru ciclurile de încercare.În timpul fiecărui mod al ciclului indicat," (restul rămâne neschimbat);(d) apendicele 1 punctul 1 se modifică după cum urmează:La punctele 1 și 1.4.3, "anexa V" se înlocuiește peste tot cu "anexa VI".4. Se adaugă următoarea anexă:""20021209ANEXA IVPROCEDURĂ DE ÎNCERCARE PENTRU MOTOARELE CU APRINDERE PRIN SCÂNTEIE1. INTRODUCERE1.1. Prezenta anexa descrie metoda de măsurare a emisiilor de poluanți gazoși provenite de la motoarele încercate.1.2. Încercarea se efectuează cu motorul urcat pe un stand de încercare și conectat la un dinamometru.2. CONDIȚII DE ÎNCERCARE2.1. Condiții de încercare a motoruluiSe măsoară temperatura absolută (Ta) a aerului motorului la intrarea motorului, exprimată în grade Kelvin, și presiunea atmosferică uscată (ps), exprimată în kPa, și se determină parametrul fa după următoarea metodă:f=99p×T2982.1.1. Valabilitatea încercăriiPentru ca încercarea să fie recunoscută ca fiind valabilă, parametrul fa trebuie să se încadreze în intervalul:0,93 ≤ f≤ 1,072.1.2. Motoare cu sistem de răcire a aerului de supraalimentareSe înregistrează temperatura mediului de răcire și temperatura aerului de supraalimentare.2.2. Sistem de admisie a aeruluiMotorul încercat trebuie să fie echipat cu un sistem de admisie a aerului restricționat la ± 10 % din limita superioară specificată de constructor pentru un filtru nou de aer și un motor care funcționează în condițiile normale, specificate de constructor, pentru a obține un debit maxim de aer.Pentru motoarele mici cu aprindere prin scânteie (cilindree < 1000 cm3) se utilizează un sistem reprezentativ pentru motorul instalat.2.3. Sistemul de eșapament al motoruluiMotorul încercat trebuie să fie echipat cu un sistem de eșapament care prezintă o contrapresiune a gazelor de eșapament de ± 10 % din limita superioară specificată de constructor pentru condiții normale de funcționare a motorului, care édau puterea maximă declarată în aplicația respectivă.Pentru motoarele mici cu aprindere prin scânteie (cilindree < 1000 cm3) se utilizează un sistem reprezentativ pentru motorul instalat.2.4. Sistem de răcireSe utilizează un sistem de răcire a motorului cu o capacitate suficientă pentru a menține motorul la temperaturile normale de funcționare prescrise de constructor. Această dispoziție se aplică organelor care trebuie să fie detașate pentru a se măsura puterea, de exemplu în cazul în care se impune demontarea ventilatorului sau suflantei (de răcire) a motorului pentru a avea acces la arborele cotit.2.5. Ulei lubrifiantSe utilizează un ulei lubrifiant care îndeplinește specificațiile constructorului motorului pentru un anumit motor și o anumită utilizare. Constructorii trebuie să utilizeze lubrifianți de motor reprezentativi pentru lubrifianții de motor disponibili pe piață.Caracteristicile uleiului lubrifiant utilizat pentru încercare se înregistrează în anexa VII apendicele 2 punctul 1.2 pentru motoarele AS și se prezintă împreună cu rezultatele încercării.2.6. Carburatoare reglabileMotoarele echipate cu carburatoare cu reglaj limitat se încearcă la cele două extremități ale reglajului.2.7. Carburant de încercareCarburantul este carburantul de referință indicat în anexa V.Cifra octanică și densitatea carburantului de referință utilizat pentru încercare sunt indicate în anexa VII apendicele 2 punctul 1.1.1 pentru motoarele AS.Pentru motoarele în doi timpi, raportul de amestecare carburant/aer trebuie să fie cel recomandat de constructor. Procentul de ulei din amestecul carburant/ulei care alimentează motoarele în doi timpi și densitatea astfel obținută se înregistrează în anexa VII apendicele 2 punctul 1.1.4 pentru motoarele AS.2.8. Determinarea reglajelor dinamometruluiMăsurarea emisiilor se bazează pe puterea la frână necorectată. Se demontează dispozitivele auxiliare care servesc doar la funcționarea echipamentului însuși și care pot fi montate pe motor. Dacă aceste dispozitive auxiliare nu se demontează, se impune determinarea puterii absorbite de acestea pentru calcularea reglajelor dinamometrului, excepție făcând cazurile în care dispozitivele auxiliare fac parte integrantă din motor (de exemplu ventilatoarele de răcire la motoarele cu răcire cu aer).Pentru motoarele care permit o astfel de reglare, se reglează restricția la admisie și contrapresiunea țevii de eșapament la limitele superioare indicate de constructor, în conformitate cu punctele 2.2 și 2.3. Se determină experimental valorile maxime ale cuplului la turațiile de încercare indicate în scopul calculării valorilor cuplului pentru modurile de încercare indicate. Pentru motoarele care nu sunt proiectate să funcționeze într-o gamă de turații pe o curbă a cuplului la sarcină maximă, constructorul declară cuplul maxim la turațiile de încercare. Reglarea motorului pentru fiecare dintre modurile încercării se calculează folosind următoarea formulă:S =P+ PL100– Punde:S  reprezintă reglajul dinamometrului [kW];PM  reprezintă puterea maximă observată sau declarată pentru turația de încercare în condițiile de încercare (vezi anexa VII apendicele 2) [kW];PAE  reprezintă puterea absorbită totală declarată pentru orice dispozitiv auxiliar instalat pentru încercare [kW] și care nu este prevăzut în anexa VII apendicele 3;L  reprezintă procentul de cuplu specificat pentru modul de încercare.Pentru un raportPPautoritatea tehnică care acordă omologarea poate verifica valoarea PAE.3. REALIZAREA ÎNCERCĂRII3.1. Instalarea echipamentelor de măsurareInstrumentele și sondele de eșantionare se instalează conform instrucțiunilor. Dacă se utilizează un sistem de diluție totală a debitului, țeava de eșapament se conectează la acest sistem.3.2. Pornirea sistemului de diluție și a motoruluiSe pornesc sistemul de diluție și motorul și se încălzesc până când toate temperaturile și presiunile se stabilizează la sarcină maximă și la turație nominală (punctul 3.5.2).3.3. Reglarea raportului de diluțieRaportul total de diluție nu trebuie să fie mai mic de 4.Pentru sistemele cu concentrație controlată de CO2 sau NOx, conținutul de CO2 și NOx din aerul de diluție se măsoară la începutul și la sfârșitul fiecărei încercări. Diferența dintre concentrațiile CO2 și NOx de fond din aerul diluat de dinainte și după încercare nu trebuie să fie mai mare de 100 ppm sau respectiv 5 ppm.Când se folosește un sistem de analiză a gazelor de eșapament diluate, concentrațiile de fond relevante se determină prin eșantionarea aerului de diluție într-un sac de eșantionare pe întreaga durată a încercării.Măsurarea continuă a concentrației de fond (fără sac de eșantionare) se poate efectua în minimum trei puncte, la începutul, la sfârșitul și spre mijlocul ciclului, după care se calculează media valorilor obținute. La cererea constructorului, se poate omite măsurarea concentrației de fond.3.4. Verificarea analizorilorAnalizorii de emisii se aduc la zero și se etalonează.3.5. Ciclul de încercare3.5.1. Specificația (c) a echipamentelor prevăzute în anexa I punctul 1 litera A punctul (iii).Se aplică următoarele cicluri de încercare privind funcționarea dinamometrului la încercarea motorului, în funcție de tipul de echipament dat:ciclul D [1] Identic cu ciclul D2 din standardul ISO 8168-4: 1996(E). : motoare cu turație constantă și sarcină intermitentă, precum grupurile electrogene;ciclul G1 : echipamente neportabile cu turație intermediară;ciclul G2 : echipamente neportabile cu turație nominală;ciclul G3 : echipamente portabile.3.5.1.1. Moduri de încercare și factori de încărcareCiclul D |Numărul modului | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | | | | | | |Turația motorului | Turație nominală | Turație intermediară | Viteză de mers în gol |Sarcină în procente [2] | 100 | 75 | 50 | 25 | 10 | | | | | | |Factor de încărcare | 0,05 | 0,25 | 0,3 | 0,3 | 0,1 | | | | | | |Ciclul G1 |Numărul modului | | | | | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |Turația motorului | Turație nominală | Turație intermediară | Viteză de mers în gol |Sarcină în procente | | | | | | 100 | 75 | 50 | 25 | 10 | 0 |Factor de încărcare | | | | | | 0,09 | 0,2 | 0,29 | 0,3 | 0,07 | 0,05 |Ciclul G2 |Numărul modului | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | | | | | | 6 |Turația motorului | Turație nominală | Turație intermediară | Viteză de mers în gol |Sarcină în procente | 100 | 75 | 50 | 25 | 10 | | | | | | 0 |Factor de încărcare | 0,09 | 0,2 | 0,29 | 0,3 | 0,07 | | | | | | 0,05 |Ciclul G3 |Numărul modului | 1 | | | | | | | | | | 2 |Turația motorului | Turație nominală | Turație intermediară | Viteză de mers în gol |Sarcină în procente | 100 | | | | | | | | | | 0 |Factor de încărcare | 0,85 [3] | | | | | | | | | | 0,15 [3] |3.5.1.2. Alegerea ciclului adecvat de încercareDacă se cunoaște utilizarea principală a unui model de motor, ciclul de încercare se poate alege după modelele prezentate la punctul 3.5.1.3. Dacă nu se cunoaște cu exactitate utilizarea principală, ciclul de încercare adecvat se alege în funcție de specificațiile motorului.3.5.1.3. Exemple (lista nu este exhaustivă)Exemple tipice pentru:ciclul D:grupuri electrogene cu sarcină intermitentă, inclusiv grupuri electrogene instalate la bordul vapoarelor și în trenuri (dar nu pentru propulsie), instalații de răcire, kituri de sudură;compresoare cu gaz;ciclul G1:mașini automate de tuns iarba cu motor anterior sau la spate;mașini pentru jocul de golf;mașini de curățat iarba;mașină portabilă de tuns iarba cu lamă rotativă sau cu cilindru;echipamente de deszăpezire;mașini de gunoi;ciclul G2:generatoare portabile, pompe, aparate de sudură și compresoare de aer;poate cuprinde, de asemenea, echipamente de grădinărit și de întreținut gazonul care funcționează la turația nominală a motorului;ciclul G3:suflante;ferăstraie cu lanț;foarfece de grădină;joagăre portabile;motocultivatoare rotative;pulverizatoare;foarfece cu fir;aparate de aspirat.3.5.2. Condiționarea motoruluiÎncălzirea motorului și a sistemului se efectuează la turație și cuplu maxime, pentru stabilizarea parametrilor motorului în conformitate cu recomandările constructorului.Notă: Perioada de condiționare ar trebui, de asemenea, să preîntâmpine influența depunerilor în sistemul de eșapament rezultate dintr-o încercare anterioară. Este necesară de asemenea o perioadă de stabilizare între punctele de încercare, care a fost inclusă pentru a reduce la minim influențele între puncte.3.5.3. Desfășurarea încercăriiCiclurile de încercare G1, G2 și G3 se efectuează în ordinea ascendentă a numărului de mod al ciclului respectiv. Fiecare timp de eșantionare este de cel puțin 180 de secunde. Concentrațiile emisiilor de eșapament se măsoară și se înregistrează în ultimele 120 de secunde ale timpului de eșantionare corespunzător. Pentru fiecare punct de măsurare, durata modului trebuie să fie suficient de lungă pentru ca motorul să se stabilizeze în temperatură înainte de începerea eșantionării. Durata modului se înregistrează și se prezintă în raportul de încercare.(a) Pentru motoarele verificate în configurația de încercare privind "reglarea vitezei dinamometrului": în fiecare mod al ciclului, după perioada tranzitorie inițială, turația indicată se menține la ± 1 % din turația nominală sau la ± 3 min-1, reținându-se cea mai mare dintre aceste valori, exceptând cazul în care motorul merge în gol, când trebuie respectate toleranțele indicate de constructor. Cuplul indicat se menține astfel încât media măsurătorilor efectuate în cursul perioadei să nu depășească ± 2 % din cuplul maxim al turației de încercare.(b) Pentru motoarele verificate în configurația de încercare privind "reglarea sarcinii dinamometrului": în fiecare mod al ciclului, după perioada tranzitorie inițială, turația indicată se menține la ± 2 % din turația nominală sau la ± 3 min-1, reținându-se cea mai mare dintre aceste valori, dar turația se menține în orice caz la ± 5 %, exceptând cazul în care motorul merge în gol, când trebuie respectate toleranțele indicate de constructor.În timpul fiecărui mod al ciclului în care cuplul prescris se situează la cel puțin 50 % din cuplul maxim al turației de încercare, cuplul mediu indicat pe durata perioadei de colectare a datelor se menține la ± 5 % din cuplul prescris. În timpul modurilor ciclului de încercare în care cuplul prescris se situează la mai puțin de 50 % din cuplul maxim al turației de încercare, cuplul mediu specificat pe durata perioadei de colectare a datelor se menține la ± 10 % din cuplul prescris sau la ± 0,5 Nm, reținându-se valoarea cea mai ridicată.3.5.4. Reacția analizorilorDatele furnizate de analizori se înregistrează cu ajutorul unui înregistrator pe bandă sau se măsoară cu ajutorul unui sistem echivalent de colectare a datelor, gazele de eșapament trebuind să treacă prin analizori cel puțin pe durata ultimelor 180 de secunde din fiecare mod. Dacă se aplică eșantionarea cu sac pentru măsurarea CO și CO2 diluate (a se vedea apendicele 1 punctul 1.4.4), se prelevă în sac un eșantion pe durata ultimelor 180 de secunde ale fiecărui mod, iar eșantionul se analizează și se înregistrează.3.5.5. Parametrii motoruluiTurația și sarcina motorului, temperatura prizei de aer și debitul de carburant se măsoară pentru fiecare mod după stabilizarea motorului. Se înregistrează orice alte date necesare pentru calcule (a se vedea apendicele 3 punctele 1.1 și 1.2).3.6. Reverificarea analizorilorDupă încercarea emisiei, se folosește un gaz zero și același tip de gaz de control pentru reverificare. Încercarea se consideră acceptată dacă diferența dintre rezultatele celor două măsurări este mai mică de 2 %.""20021209Apendicele 11. PROCEDURI DE MĂSURARE ȘI DE EȘANTIONAREComponentele gazoase emise de motorul supus încercărilor se măsoară prin metodele descrise în anexa VI. Metodele din anexa VI descriu sistemele analitice recomandate pentru emisiile gazoase (punctul 1.1).1.1. Specificațiile dinamometruluiSe utilizează un dinamometru de motor cu caracteristici adecvate pentru a permite realizarea ciclului de încercare descris în anexa IV punctul 3.5.1. Instrumentele pentru măsurarea cuplului și a vitezei trebuie să permită măsurarea puterii arborelui în limitele date. Pot fi necesare calcule suplimentare.Acuratețea aparaturii de măsurare trebuie să garanteze respectarea toleranțelor maxime ale cifrelor indicate la punctul 1.3.1.2. Debitul de carburant și debitul total diluatPentru măsurarea debitului de carburant utilizat la calcularea emisiilor (apendicele 3) se folosesc aparate de măsurare a debitului de carburant care trebuie să aibă acuratețea definită la punctul 1.3. Dacă se utilizează un sistem de diluare totală a debitului, debitul total al gazelor de eșapament diluate (GTOTW) se măsoară cu ajutorul unui sistem PDP sau CFV – anexa VI punctul 1.2.1.2. Acuratețea trebuie să fie conformă cu dispozițiile anexei III apendicele 2 punctul 2.2.1.3. AcuratețeCalibrarea tuturor instrumentelor de măsurare decurge din normele naționale (internaționale) și îndeplinește cerințele din tabelele 2 și 3.Tabelul 2 – Deviații permise ale instrumentelor de măsurare a parametrilor referitori la motorNr. | Parametru | Deviație permisă |1 | Turația motorului | ± 2 % din indicație sau ± 1 % din valoarea maximă a motorului, reținându-se valoarea cea mai mare |2 | Cuplu | ± 2 % din indicație sau ± 1 % din valoarea maximă a motorului, reținându-se valoarea cea mai mare |3 | Consum de carburant [1] | ± 2 % din valoarea maximă a motorului |4 | Consum de aer [1] | ± 2 % din indicație sau ± 1 % din valoarea maximă a motorului, reținându-se valoarea cea mai mare |Tabelul 3 – Deviații permise ale instrumentelor de măsurare a altor parametri esențialiNr. | Parametru | Deviație permisă |1 | Temperaturi ≤ 600 K | ± 2 K în valoare absolută |2 | Temperaturi ≥ 600 K | ± 1 % din indicație |3 | Presiune a gazelor de eșapament | ± 0,2 kPa în valoare absolută |4 | Depresiune în colectorul de admisie | ± 0,05 kPa în valoare absolută |5 | Presiune atmosferică | ± 0,1 kPa în valoare absolută |6 | Alte presiuni | ± 0,1 kPa în valoare absolută |7 | Umiditate relativă | ± 3 % în valoare absolută |8 | Umiditate absolută | ± 5 % din indicație |9 | Debit al aerului de diluție | ± 2 % din indicație |10 | Debit al gazelor de eșapament diluate | ± 2 % din indicație |1.4. Determinarea componentelor gazoase1.4.1. Specificații generale privind analizoriiAnalizorii trebuie să aibă o gamă de măsurare corespunzătoare acurateței cerute pentru măsurarea concentrațiilor componentelor gazelor de eșapament (punctul 1.4.1.1). Se recomandă utilizarea analizorilor astfel încât concentrația măsurată să se situeze între 15 % și 100 % din scala completă.Dacă valoarea scalei complete este de 155 ppm (sau ppm C) sau mai mică sau dacă se utilizează sisteme de afișare a datelor (calculatoare, înregistratoare automate de date) care asigură o acuratețe suficientă și o rezoluție sub 15 % din scala completă, se acceptă și concentrații mai mici de 15 % din scala completă. În acest caz, sunt necesare calibrări suplimentare pentru a asigura acuratețea curbelor de calibrare – apendicele 2 punctul 1.5.2.2 din prezenta anexă.Compatibilitatea electromagnetică (CEM) a echipamentului trebuie să se situeze la un nivel care să reducă la minimum erorile suplimentare.1.4.1.1. AcuratețeAnalizorul nu trebuie să devieze de la punctul de calibrare nominală cu mai mult de ± 2 % din indicație pe toată gama de măsurare, cu excepția punctului zero, și cu ± 0,3 % din scala completă la punctul zero. Acuratețea se determină în conformitate cu cerințele de calibrare prevăzute la punctul 1.3.1.4.1.2. RepetabilitateRepetabilitatea trebuie să fie în astfel încât abaterea standard înregistrată în 10 reacții repetitive la o anumită calibrare sau la un anumit gaz de control înmulțită cu 2,5 să nu fie mai mare de ± 1 % din concentrația la scală completă pentru fiecare gamă utilizată peste 100 ppm (sau ppm C) sau ± 2 % din fiecare gamă utilizată sub 100 ppm (sau ppm C).1.4.1.3. ZgomotRăspunsul de la o valoare maximă la alta al analizorului la gaz tip zero și la gaz de calibrare sau de control, pe o durată oarecare de 10 secunde, nu trebuie să depășească 2 % din scala completă pe toate gamele utilizate.1.4.1.4. Abatere zeroReacția zero se definește ca fiind reacția medie, inclusiv zgomotul, la un gaz zero într-un interval de timp de 30 de secunde. Abaterea reacției zero pe o perioadă de o oră trebuie să fie mai mică de 2 % din scala completă pe cea mai mică gamă utilizată.1.4.1.5. Deviația scaleiValoarea reacției se definește ca fiind reacția medie, inclusiv zgomotul, la un gaz de control într-un interval de timp de 30 de secunde. Abaterea valorii reacției pe o perioadă de o oră trebuie să fie mai mică de 2 % din scala completă pe cea mai mică gamă utilizată.1.4.2. Uscarea gazelorGazele de eșapament pot fi măsurate în stare umedă sau uscată. Orice dispozitiv de uscare a gazelor, utilizat dacă este cazul, trebuie să aibă un efect minim asupra concentrației gazelor măsurate. Aparatele de curățare chimică nu sunt o metodă acceptabilă de îndepărtare a apei din eșantion.1.4.3. AnalizoriPunctele 1.4.3.1-1.4.3.5 descriu principiile de măsurare utilizate. În anexa VI este prezentată o descriere detaliată a sistemelor de măsurare.Gazele care urmează a fi măsurate se analizează cu următoarele instrumente. Pentru analizorii neliniari se acceptă utilizarea circuitelor de liniarizare.1.4.3.1. Analiza monoxidului de carbon (CO)Analizorul de monoxid de carbon trebuie să fie de tipul analizor cu raze infraroșii nedispersiv (NDIR).1.4.3.2. Analiza dioxidului de carbon (CO2)Analizorul de dioxid de carbon trebuie să fie de tipul analizor cu raze infraroșii nedispersiv (NDIR).1.4.3.3. Analiza oxigenului (O2)Analizorii de oxigen trebuie să fie de tipul detector paramagnetic (DPM), dioxid de zirconiu (DOZR) sau senzor electrochimic (SEC).Notă: Senzorii cu dioxid de zirconiu nu sunt recomandați atunci când concentrațiile de HC și CO sunt ridicate, precum în cazul motoarelor cu aprindere prin scânteie cu ardere slabă. Senzorii electrochimici trebuie să aibă o compensație de interferență pentru CO2 și NOx.1.4.3.4. Analiza hidrocarburilor (HC)În cazul eșantionării directe a gazelor, analizorul de hidrocarburi trebuie să fie de tipul detector de ionizare cu flacără încălzită (DIFI) cu detector, supape, țevi etc., încălzit astfel încât să mențină o temperatură a gazelor de 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C).În cazul eșantionării cu diluție a gazelor, analizorul de hidrocarburi trebuie să fie de tipul detector de ionizare cu flacără încălzită (DIFI) sau detector de ionizare cu flacără (DIF).1.4.3.5. Analiza oxizilor de azot (NOx)Analizorul de oxizi de azot trebuie să fie de tipul detector de chimiluminiscență (DCL) sau detector încălzit chimiluminiscent (DICL) cu convertizor NO2/NO dacă măsurarea se efectuează în condiții uscate. Dacă măsurarea se efectuează în condiții umede, se utilizează un dispozitiv DICL cu convertizor menținut la peste 328 K (55 °C), cu condiția să fie satisfăcută verificarea călirii cu apă (anexa III apendicele 2 punctul 1.9.2.2). Atât pentru dispozitivele DCL cât și pentru dispozitivele DICL circuitul eșantioanelor trebuie să fie menținut la o temperatură la perete de 328-473 K (55-200 °C) până la convertizor pentru măsurare în condiții uscate și până la analizor pentru măsurare în condiții umede.1.4.4. Eșantionarea pentru emisiile de gazeÎn cazul în care conținutul de gaze de eșapament este influențat de un sistem oarecare de posttratare a gazelor de eșapament, eșantionul de eșapament se ia în aval de acest dispozitiv.Sonda de eșantionare a eșapamentului trebuie plasată într-un punct situat în partea cu presiune ridicată a tobei de eșapament, dar cât mai departe posibil de orificiul de eșapament. Pentru a asigura o amestecare completă a gazelor de eșapament ale motorului înainte de prelevarea eșantionului, se poate intercala, opțional, o cameră de amestecare între ieșirea tobei de eșapament și sonda de eșantionare. Camera de amestecare trebuie să aibă un volum interior cel puțin egal cu capacitatea cilindrică a motorului încercat înmulțită cu 10, iar dimensiunile ei trebuie să fie aproximativ aceleași în înălțime, lungime și lățime, de forma unui cub. Dimensiunea camerei de amestecare trebuie să fie pe cât posibil cât mai redusă, iar camera trebuie cuplată într-un punct cât mai aproape de motor. Linia de eșapament care iese din camera de amestecare a tobei de eșapament trebuie să se prelungească cu cel puțin 610 mm dincolo de punctul de amplasare a sondei de eșantionare și să aibă o dimensiune suficientă pentru a reduce la minimum contrapresiunea. Temperatura peretelui interior al camerei de amestecare trebuie menținută peste punctul de condensare a gazelor de eșapament, recomandându-se o temperatură de minimum 338 K (65 °C).Opțional, toate componentele pot fi măsurate direct în tunelul de diluție sau prin eșantionare într-un sac de eșantionare, cu măsurarea ulterioară a concentrației din sacul de eșantionare.""20021209Apendicele 21. CALIBRAREA INSTRUMENTELOR ANALITICE1.1. IntroducereFiecare analizor se calibrează de câte ori este necesar pentru a îndeplini cerințele de acuratețe ale prezentei norme. Metoda de calibrare care trebuie utilizată este descrisă în prezentul punct pentru analizorii indicați în apendicele 1 punctul 1.4.3.1.2. Gaze de calibrareTrebuie respectată durata de depozitare a tuturor gazelor de calibrare.Se înregistrează data de expirare a gazelor de calibrare declarată de constructor.1.2.1. Gaze purePuritatea cerută a gazelor se definește prin limitele de contaminare indicate în continuare. Următoarele gaze trebuie să poată fi utilizate:- azot purificat (contaminare ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO);- oxigen purificat (puritate > 99,5 % vol. O2);- amestec hidrogen-heliu (40 ± 2 % hidrogen, complementul fiind heliu); contaminare ≤ 1 ppm C, ≤ 400 ppm CO2;- aer sintetic purificat (contaminare ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO, conținut de oxigen între 18-21 % vol.).1.2.2. Gaze de calibrare și gaze de controlSe utilizează amestecuri de gaze având următoarea compoziție chimică:- C3H8 și aer sintetic purificat (a se vedea punctul 1.2.1);- CO și azot purificat;- NOx și azot purificat (cantitatea de NO2 conținută în acest gaz de calibrare nu trebuie să depășească 5 % din conținutul de NO);- CO2 și azot purificat;- CH4 și aer sintetic purificat;- C2H6 și aer sintetic purificat.Notă: Se acceptă și alte combinații de gaze cu condiția ca acestea să nu interacționeze între ele.Concentrația reală a unui gaz de calibrare și a unui gaz de control nu trebuie să depășească valoarea nominală cu mai mult de ± 2 %. Toate concentrațiile gazelor de calibrare sunt date în volum (procentaj de volum sau volum ppm).Gazele utilizate pentru calibrare și control se pot obține, de asemenea, cu ajutorul unor dispozitive de amestecare de precizie (separatoare de gaze), prin diluare cu N2 purificat sau cu aer sintetic purificat. Acuratețea dispozitivului de amestecare trebuie să asigure o concentrație a gazelor de calibrare diluate de aproximativ ± 1,5 %. Această acuratețe implică faptul că gazele primare utilizate pentru amestecare trebuie să fie cunoscute cu o precizie de cel puțin ± 1 %, care poate fi corelată cu etaloane de gaze naționale și internaționale. Verificarea se efectuează între 15-50 % din scala completă pentru fiecare calibrare la care se utilizează un dispozitiv de amestecare.Opțional, dispozitivul de amestecare se poate verifica cu un instrument de măsură, liniar prin construcție, de exemplu folosind gaz NO cu detector DCL. Reglarea scalei instrumentului se realizează cu un gaz de control conectat direct la instrument. Dispozitivul de amestecare se verifică la reglajele utilizate, iar valoarea nominală se compară cu concentrația măsurată de instrument. Diferența obținută trebuie să se situeze în fiecare punct la valoarea nominală ± 0,5 %.1.2.3. Verificarea interferenței oxigenuluiGazele de verificare a interferenței oxigenului trebuie să conțină propan cu 350 ppm C ± 75 ppm C de hidrocarburi. Valoarea concentrației se determină la toleranțele gazelor de calibrare prin analiză cromatografică a hidrocarburilor totale plus impurități sau prin amestecare dinamică. Azotul trebuie să fie diluantul predominant, complementul fiind oxigen. Amestecul necesar pentru încercarea motoarelor cu benzină este următorul:Concentrație de interferență pentru O2 | Complement |10 (9-11) | Azot |5 (4-6) | Azot |0 (0-1) | Azot. |1.3. Procedură de operare pentru analizori și sistemul de eșantionareProcedura de operare pentru analizori trebuie să respecte instrucțiunile de pornire și de utilizare operare ale fabricantului instrumentelor. Trebuie respectate cerințele minime indicate la punctele 1.4-1.9. Pentru instrumentele de laborator precum cromatografele GC sau CLIP (cromatografie lichidă de înaltă performanță), se aplică doar dispozițiile punctului 1.5.4.1.4. Încercare privind pierderile prin scurgereSe efectuează o încercare privind pierderile prin scurgere ale sistemului. Sonda se deconectează de la sistemul de eșapament, iar capătul ei se astupă. Se pune în funcțiune pompa analizorului. După o perioadă inițială de stabilizare, toate aparatele de măsurare a debitului trebuie să indice zero. În caz contrar, se verifică liniile de eșantionare și se corectează eroarea.Rata maximă a pierderilor prin scurgere acceptată la depresiune este de 0,5 % din viteza de curgere curentă pentru porțiunea de sistem verificată. Debitele analizorului și ale derivației pot fi utilizate pentru estimarea vitezelor de curgere curente.Ca o variantă, sistemul poate fi evacuat la o presiune de cel puțin 20 kPa (80 kPa în presiune absolută). După o perioadă inițială de stabilizare, creșterea presiunii δp (kPa/min) din sistem nu trebuie să depășească:δp = p/V× 0,005 × frunde:Vsist = volumul sistemului [l]fr = viteza de curgere a sistemuluiO altă metodă constă în introducerea unei schimbări graduale în concentrație la începutul liniei de eșantionare prin comutarea de la gazul zero la gazul de control. Dacă, după o perioadă adecvată de timp, se indică o concentrație mai mică decât concentrația introdusă, rezultă că există probleme de calibrare sau pierderi prin scurgere.1.5. Procedură de calibrare1.5.1. Asamblarea instrumentelorSe calibrează asamblarea instrumentelor și se verifică curbele de calibrare prin raportare la gaze standard. Se utilizează aceleași viteze de curgere a gazelor ca și în cazul eșantionării gazelor de eșapament.1.5.2. Timp de încălzireTimpul de încălzire trebuie să fie cel recomandat de constructor. Dacă acesta nu este specificat, se recomandă o perioadă de minimum două ore pentru încălzirea analizorilor.1.5.3. Analizorii NDIR și DIFISe reglează analizorul NDIR, dacă este necesar, și se optimizează flacăra de ardere a analizorului DIFI (punctul 1.9.1).1.5.4. Cromatografe GC și CLIPCele două instrumente se calibrează conform practicilor de laborator și recomandărilor constructorului.1.5.5. Stabilirea curbelor de calibrare1.5.5.1. Reguli generale(a) Se calibrează fiecare gamă de măsură utilizată în mod normal.(b) Folosind aer sintetic purificat (sau azot), se reglează la zero analizorii de CO, CO2, NOx și HC.(c) Se introduc în analizori gazele de calibrare adecvate, se înregistrează valorile și se stabilesc curbele de calibrare.(d) Pentru toate gamele instrumentelor, cu excepția gamei celei mai joase, curba de calibrare se stabilește prin cel puțin 10 puncte de calibrare (exceptând punctul zero) dispuse la intervale egale. Pentru cea mai joasă gamă a instrumentului, curba de calibrare se stabilește prin cel puțin 10 puncte de calibrare (exceptând punctul zero) dispuse astfel încât jumătate dintre ele să se situeze deasupra punctului care reprezintă 15 % din valoarea scalei complete a analizorului, iar cealaltă jumătate sub acest punct. Pentru toate gamele, concentrația nominală maximă trebuie să fie egală cu sau mai mare de 90 % din scala completă.(e) Curba de calibrare se calculează prin metoda celor mai mici pătrate. Se poate utiliza o ecuație liniară sau neliniară de reglare.(f) Punctele de calibrare nu trebuie să se îndepărteze de curba de reglare stabilită prin metoda celor mai mici pătrate cu mai mult de ± 2 % din indicație sau cu mai mult de 0,3 % din scala completă, reținându-se valoarea cea mai mare.(g) Se verifică din nou reglarea la zero și se repetă, dacă este necesar, procedura de calibrare.1.5.5.2. Metode alternativeSe pot utiliza și alte tehnici (de exemplu calculatoare, comutatoare cu rază de acțiune controlată electronic etc.) dacă se poate demonstra că acestea au o acuratețe echivalentă.1.6. Verificarea calibrăriiFiecare gamă de operare utilizată în mod normal se verifică înaintea fiecărei analize, în conformitate cu procedura următoare.Calibrarea se verifică prin folosirea unui gaz zero și a unui gaz de control a căror valoare nominală este mai mare de 80 % din scala completă a gamei de măsurare.Dacă, pentru cele două puncte luate în considerare, valoarea indicată nu diferă de valoarea de referință declarată cu mai mult de ± 4 % din scala completă, se pot modifica parametrii de reglare. În caz contrar, se verifică gazul de control sau se stabilește o nouă curbă de calibrare în conformitate cu punctul 1.5.5.1.1.7. Calibrarea analizorului de gaz de marcare pentru măsurarea debitului gazelor de eșapamentAnalizorul utilizat pentru măsurarea concentrațiilor gazului de marcare se calibrează folosind gazul standard.Curba de calibrare se stabilește prin cel puțin 10 puncte de calibrare (exceptând punctul zero) dispuse astfel încât jumătate dintre ele să se situeze între punctele care reprezintă 4 % și 20 % din valoarea scalei complete a analizorului, iar cealaltă jumătate între punctele care reprezintă 20 % și 100 % din valoarea scalei complete. Curba de calibrare se calculează prin metoda celor mai mici pătrate.Curba de calibrare nu trebuie să se îndepărteze de valoarea nominală a fiecărui punct de calibrare cu mai mult de ± 1 % din scala completă, în gama de 20-100 % din scala completă. De asemenea, curba de calibrare nu trebuie să se îndepărteze de valoarea nominală cu mai mult de ± 2 % din indicație în gama de 4-20 % din scala completă. Analizorul se fixează la zero și se reglează înainte de încercare cu ajutorul unui gaz zero și a unui gaz de control cu o valoare nominală mai mare de 80 % din scala completă a analizorului.1.8. Încercare privind eficiența convertorului de NOxEficiența convertorului utilizat pentru conversia NO2 în NO se încearcă în conformitate cu punctele 1.8.1-1.8.8 (figura 1 din anexa III apendicele 2).1.8.1. Instalație de încercareUtilizând instalația de încercare prezentată în figura 1 din anexa III și procedura descrisă în continuare, se poate verifica eficiența convertizoarelor cu ajutorul unui ozonator.1.8.2. CalibrareDetectorii DCL și DICL se calibrează în gama de măsurare cel mai frecvent utilizată respectând specificațiile constructorului, folosind un gaz zero și un gaz de control (acesta din urmă trebuie să aibă un conținut de NO de aproximativ 80 % din gama de măsurare, iar concentrația de NO2 din amestecul de gaze trebuie să fie mai mică de 5 % din concentrația de NO). Analizorul de NOx trebuie să fie în modul NO, astfel încât gazul de control să nu treacă prin convertor. Se înregistrează concentrația indicată.1.8.3. CalculeEficiența convertorului cu NOx se calculează după cum urmează:Eficiența=× 100unde:a = concentrația de NOx în conformitate cu punctul 1.8.6.b = concentrația de NOx în conformitate cu punctul 1.8.7.c = concentrația de NO în conformitate cu punctul 1.8.4.d = concentrația de NO în conformitate cu punctul 1.8.5.1.8.4. Adăugarea oxigenuluiCu ajutorul unui racord în T, se adaugă continuu oxigen sau aer zero în fluxul de gaz până când concentrația indicată este cu aproximativ 20 % mai mică decât concentrația indicată de calibrare prevăzută la punctul 1.8.2 (analizorul este în modul NO).Se înregistrează concentrația (c) indicată. Ozonatorul rămâne dezactivat de-a lungul întregii operațiuni.1.8.5. Activarea ozonatoruluiApoi, se activează ozonatorul pentru a furniza o cantitate suficientă de ozon, astfel încât concentrația de NO să scadă la aproximativ 20 % (minimum 10 %) din concentrația de calibrare indicată la punctul 1.8.2. Se înregistrează concentrația (d) indicată (analizorul este în modul NO).1.8.6. Modul NOxApoi, se comută analizorul de NO pe modul NOx, astfel încât amestecul de gaze (compus din NO, NO2, O2 și N2) să treacă prin convertor. Se înregistrează concentrația (a) indicată (analizorul este în modul NOx).1.8.7. Dezactivarea ozonatoruluiÎn continuare, se dezactivează ozonatorul. Amestecul de gaze descris la punctul 1.8.6 trece prin convertor în detector. Se înregistrează concentrația (b) indicată (analizorul este în modul NOx).1.8.8. Modul NOCu analizorul comutat pe modul NO și ozonatorul dezactivat, se oprește, de asemenea, fluxul de oxigen sau de aer sintetic. Valoarea NOx indicată de analizor nu trebuie să devieze cu mai mult de ± 5 % de la valoarea măsurată în conformitate cu punctul 1.8.2 (analizorul este în modul NO).1.8.9. Interval de încercareEficiența convertorului trebuie încercată în fiecare lună.1.8.10. Cerințe privind eficiențaEficiența convertorului nu trebuie să fie mai mică de 90 %, recomandându-se cu insistență o eficiență mai mare de 95 %.Notă: Dacă, cu analizorul în gama cea mai frecventă, ozonatorul nu permite obținerea unei reduceri de la 80 % la 20 % în conformitate cu punctul 1.8.5, se folosește gama cea mai mare care permite reducerea.1.9. Reglarea DIF1.9.1. Optimizarea reacției detectoruluiDetectorul DIFI se reglează conform specificațiile constructorului instrumentelor. Pentru optimizarea reacției în gama de măsurare cea mai frecventă, se utilizează un gaz de control cu conținut de propan și aer.După reglarea debitului de carburant și de aer conform recomandărilor constructorului, se introduce în analizor un gaz de control de 350 ± 75 ppm C. Reacția la un anumit debit de carburant se determină prin diferența dintre reacția la gazul de control și reacția la gazul zero. Debitul de carburant se reglează treptat peste și sub specificațiile constructorului. Se înregistrează reacția de control și reacția zero la aceste debite de carburant. Se reprezintă grafic diferența dintre reacția de control și reacția zero și se reglează debitul de carburant spre partea cu valori maxime a curbei. Această operațiune reprezintă reglarea inițială a debitului, putând fi necesară o optimizare ulterioară în funcție de rezultatele factorului de reacție la hidrocarburi și în funcție de verificarea interferenței oxigenului conform punctelor 1.9.2 și 1.9.3.Dacă interferența oxigenului sau factorii de reacție la hidrocarburi nu îndeplinesc următoarele specificații, se reglează treptat debitul de aer peste și sub valorile specificate de constructor; operațiunile de la punctele 1.9.2 și 1.9.3 trebuie repetate pentru fiecare debit.1.9.2. Factori de reacție la hidrocarburiAnalizatorul se calibrează utilizând propan în aer și aer sintetic purificat, în conformitate cu punctul 1.5.Factorii de reacție se determină la punerea în funcțiune a unui analizor și, în continuare, după operațiunile majore de întreținere. Factorul de reacție (Rf) pentru o anumită categorie de hidrocarburi este raportul dintre valoarea C1 indicată de DIF și concentrația de gaz din cilindru exprimată în ppm C1.Concentrația gazului de încercare trebuie să se situeze la un nivel care să dea o reacție de aproximativ 80 % din scala completă. Concentrația trebuie cunoscută cu o acuratețe de ± 2 % în raport cu un standard gravimetric exprimat în volum. În plus, cilindrul de gaz trebuie precondiționat timp de 24 de ore, la o temperatură de 298 K (25 °C) ± 5 K.Gazele de încercare care trebuie utilizate și diferitele game recomandate pentru factorii de reacție sunt următoarele:- metan și aer sintetic purificat: 1,00 ≤ Rf ≤ 1,15;- propilen și aer sintetic purificat: 0,90 ≤ Rf ≤ 1,1;- toluen și aer sintetic purificat: 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10.Aceste valori se raportează la factorul de reacție (Rf) 1,00 pentru propan și aer sintetic purificat.1.9.3. Verificarea interferenței oxigenuluiVerificarea interferenței oxigenului se efectuează la punerea în funcțiune a unui analizor și, în continuare, după operațiunile majore de întreținere. Se alege o gamă în care gazele de verificare a interferenței oxigenului vor fi cuprinse în tranșa superioară de 50 %. Încercarea se efectuează cu temperatura cuptorului reglată la valoarea solicitată. Gazele de verificare a interferenței oxigenului sunt specificate la punctul 1.2.3.(a) Analizorul se aduce la zero.(b) Se reglează scala analizorului cu amestecul conținând 0 % oxigen pentru motoarele cu benzină.(c) Se verifică din nou reacția zero. Dacă aceasta s-a modificat cu mai mult de 0,5 % din scala completă, se repetă operațiunile de la literele (a) și (b).(d) Se introduc gazele de verificare a interferenței oxigenului 5 % și 10 %.(e) Se verifică din nou reacția zero. Dacă aceasta s-a modificat cu mai mult de 1 % din scala completă, se repetă încercarea.(f) Interferența oxigenului (% O2I) se calculează pentru fiecare amestec de la litera (d) după cum urmează:OI =× 100ppm C =ADunde:A = concentrația de hidrocarburi (ppm C) a gazului de control utilizat la litera (b)B = concentrația de hidrocarburi (ppm C) a gazelor de verificare a interferenței oxigenului utilizate la litera (d)C = reacția analizoruluiD = procentul reacției analizatorului la scală completă datorate lui A(g) Procentul de interferență a oxigenului (% O2I) trebuie să fie mai mic de ± 3 % înainte de încercare pentru toate gazele necesare pentru verificarea interferenței oxigenului.(h) Dacă interferența oxigenului este mai mare de ± 3 %, debitul de aer se reglează treptat peste și sub specificațiile constructorului, repetând operațiunea de la punctul 1.9.1 pentru fiecare debit.(i) Dacă interferența oxigenului este mai mare de ± 3 %, după reglarea debitului de aer, se reglează debitul de carburant și apoi debitul eșantionului, repetând operațiunea de la punctul 1.9.1 pentru fiecare nou reglaj.(j) Dacă și acum interferența oxigenului este mai mare de ± 3 %, se repară sau se înlocuiesc analizorul, carburantul pentru DIF sau aerul de ardere. Apoi se repetă operațiunile de la prezentul punct cu echipamentele reparate sau înlocuite sau cu noile gaze.1.10. Efecte de interferență cu analizatorii de CO, CO2, NOx și O2Alte gaze decât cel analizat pot interfera în mai multe moduri cu valorile indicate. Interferența pozitivă apare la instrumentele NDIR și DPM atunci când cazul care interferă are același efect cu cel măsurat, dar într-o măsură mai mică. Interferența negativă apare la instrumentele NDIR atunci când un gaz de interferență lărgește banda de absorbție a gazului măsurat și la instrumentele DCL atunci când gazul de interferență atenuează radiația. Verificările interferenței prevăzute la punctele 1.10.1 și 1.10.2 se efectuează înainte de punerea în funcțiune a unui analizor și după operațiunile majore de întreținere, dar cel puțin o dată pe an.1.10.1. Verificarea pentru interferențe a analizorului de COApa și CO2 pot afecta funcționarea analizorului de CO. În consecință, se barbotează în apă, la temperatura ambiantă, un gaz de control cu CO2 având o concentrație de 80-100 % din scala completă a gamei maxime de măsurare utilizate în timpul încercării și se înregistrează reacția analizorului. Această reacție nu trebuie să fie mai mare de 1 % din scala completă pentru game egale sau mai mari de 300 ppm sau mai mare de 3 ppm pentru game sub 300 ppm.1.10.2. Verificarea de călire a analizorului de NOxCele două gaze importante pentru analizorii DCL (și DICL) sunt CO2 și vaporii de apă. Reacțiile la călire ale acestor gaze sunt proporționale cu concentrațiile lor și necesită, în consecință, tehnici de încercare pentru determinarea călirii la concentrațiile cele mai ridicate prevăzute în timpul încercării.1.10.2.1. Verificarea de călire a analizorului de CO2Se trece prin analizatorul NDIR un gaz de control cu CO2 având o concentrație de 80-100 % din scala completă a gamei maxime de măsurare și se înregistrează valoarea CO2 măsurată (A). În continuare, gazul se diluează în proporție de aproximativ 50 % cu un gaz de control cu NO și se trece prin NDIR și D(I)CL, înregistrându-se valorile CO2 și NO (B și, respectiv, C). Se închide fluxul de CO2, astfel încât prin D(I)CL să treacă doar gazul de control cu NO, înregistrându-se valoarea NO (D).Călirea, care nu trebuie să fie mai mare de 3 % din scala completă, se calculează după cum urmează:% COcălire =–× 100unde:A : concentrația de CO2 nediluat, măsurată cu NDIR (%)B : concentrația de CO2 diluat, măsurată cu NDIR (%)C : concentrația de NO diluat, măsurată cu DCL (ppm)D : concentrația de NO nediluat, măsurată cu DCL (ppm)Se pot utiliza metode echivalente de diluție și de cuantificare a valorii gazelor de control cu CO2 și NO, precum metoda dinamică/prin amestecare/prin dozare.1.10.2.2. Verificarea de călire cu apăAceastă verificare se aplică doar măsurărilor concentrațiilor de gaze în stare umedă. Calcularea călirii cu apă trebuie să ia în considerare diluția gazului de control cu NO cu vapori de apă și calculul la scară a concentrației de vapori de apă din amestec până la cea prevăzută în timpul încercării.Se trece prin D(I)CL un gaz de control cu NO având o concentrație de 80-100 % din scala completă a gamei normale de măsurare și se înregistrează valoarea NO măsurată (D). În continuare, gazul de control cu NO se barbotează la temperatura camerei, se trece apoi prin D(I)CL și se înregistrează valoarea NO măsurată (C). Se determină temperatura apei și se înregistrează (F). Se determină presiunea vaporilor de saturație din amestec care corespunde temperaturii apei din barbotor (F) și se înregistrează (G). Concentrația vaporilor de apă (în procente) din amestec se calculează astfel:Gpși se înregistrează (H). Concentrația prevăzută a gazului de control cu NO diluat (în vapori de apă) se calculează astfel:1 –și se înregistrează (De).Călirea cu apă nu trebuie să fie mai mare de 3 % și se calculează astfel:% HO călire = 100 ×D– C×unde:De : concentrația prevăzută de NO diluat (ppm)C : concentrația de NO diluat (ppm)Hm : concentrația maximă de vapori de apă (%)H : concentrația reală de vapori de apă (%).Notă: Este important ca gazul de control cu NO să conțină o concentrație minimă de NO2 pentru această verificare, deoarece nu s-a ținut cont de absorbția NO2 în apă în calculele privind călirea.1.10.3. Interferența cu analizorul de O2Reacția unui analizor DPM datorată altor gaze decât oxigenul este comparativ redusă. Echivalenții în oxigen ai constituenților comuni ai gazelor de eșapament sunt prezentați în tabelul 1.Tabelul 1 – Echivalenți oxigenGaz | Echivalent O2% |Dioxid de carbon (CO2) | – 0,623 |Monoxid de carbon (CO) | – 0,354 |Monoxid de azot (NO) | + 44,4 |Dioxid de azot (NO2) | + 28,7 |Apă (H2O) | – 0,381 |Concentrația de oxigen observată se corectează cu ajutorul următoarei formule dacă se dorește efectuarea unor măsurători de înaltă precizie:Interferență =Echivalent % O× conc.obs.1.11. Intervale de calibrareAnalizorii se calibrează în conformitate cu punctul 1.5 cel puțin o dată la trei luni sau ori de câte ori are loc o reparație sau o modificare a sistemului care ar putea influența calibrarea.""20021209Apendicele 31. EVALUARE ȘI CALCULAREA DATELOR1.1. Evaluarea emisiilor gazoasePentru evaluarea emisiilor gazoase, se face media valorilor indicate de înregistratorul grafic în cel puțin ultimele 120 de secunde ale fiecărui mod și se determină concentrațiile medii (conc) de HC, CO, NOX și CO2 produse pe durata fiecărui mod pe baza mediilor valorilor indicate și a datelor de calibrare corespunzătoare. Se poate utiliza un tip diferit de înregistrare dacă acesta asigură obținerea unor date echivalente.Concentrațiile medii de fond (concd) se pot determina pe baza valorilor înregistrate pentru aerul de diluție din sac sau pe baza valorilor concentrației de fond înregistrate continuu (fără eșantionare cu sac) și a datelor de calibrare corespunzătoare.1.2. Calcularea emisiilor gazoaseRezultatele finale indicate ale încercărilor se obțin prin următoarele operațiuni.1.2.1. Corecție stare uscată/stare umedăDacă nu s-a determinat în stare umedă, concentrația măsurată se transformă în concentrație în stare umedă:conc= k×concPentru gazele de eșapament primare:k= k=1 + α × 0,005 ×– 0,01 × % H+ kunde α este raportul hidrogen/carbon din carburant.Se calculează concentrația de H2 din eșapament:H=0,5 × α × % CO×% CO+Factorul kw2 se calculează:k=1,608 × H1000 +cu Ha = umiditatea absolută a prizei de aer, în g de apă/kg de aer uscat.Pentru gazele de eșapament diluate:pentru măsurarea CO2 în stare umedă:k= k=200- kw1sau, pentru măsurarea CO2 în stare uscată:k= k=1 – k1 +α × % CO2dry200unde α este raportul hidrogen/carbon din carburant.Factorul kw1 se calculează cu ajutorul următoarei ecuații:k=1,608 ×1000 + 1,608 ×unde:Hd  umiditatea absolută a aerului de diluție, în g de apă/kg de aer uscatHa  umiditatea absolută a prizei de aer, în g de apă/kg de aer uscatDF =% conc+× 10-4Pentru aerul de diluție:k=Factorul kw1 se calculează cu ajutorul următoarei ecuații:DF =% conc+× 10k=1,608 ×1000 + 1,608 ×unde:Hd  umiditatea absolută a aerului de diluție, în g de apă/kg de aer uscatHa  umiditatea absolută a prizei de aer, în g de apă/kg de aer uscatDF =% conc+× 10-4Pentru priza de aer (dacă este diferită de aerul de diluție):k=Factorul kw2 se calculează cu ajutorul următoarei ecuații:k=1,608 × H1000 +cu Ha = umiditatea absolută a prizei de aer, în g de apă/kg de aer uscat.1.2.2. Corecția umidității pentru NOxDeoarece emisia de NOx depinde de condițiile aerului ambiant, concentrația de NOx se înmulțește cu factorul KH care ține cont de umiditate:K= 0,6272 + 44,030 × 10× H– 0,862 × 10× HK= 1cu Ha = umiditatea absolută a prizei de aer, în g de apă/kg de aer uscat.1.2.3. Calcularea debitului masei emisiilorDebitele masei emisiilor Gasmass [g/h] pentru fiecare mod se calculează după cum urmează.(a) Pentru gazele de eșapament primare [1]:Gas=×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000unde:GFUEL [kg/h] este debitul masei de carburantMWGas [kg/kmol] este masa moleculară a gazului respectiv, a se vedea tabelul 1;Tabelul 1 – Mase moleculareGaz | MWGas [kg/kmol] |NOx | 46,01 |CO | 28,01 |HC | MWHC = MWFUEL |CO2 | 44,01 |- MWFUEL = 12,011 + α 1,00794 + β 15,9994 [kg/kmol] este masa moleculară a unui carburant având un raport hidrogen/carbon α și un raport oxigen/carbon β [2];- CO2AER este concentrația de CO2 din priza de aer (se presupune că această concentrație este egală cu 0,04 % dacă nu se măsoară).(b) Pentru gazele de eșapament diluate [1]:Gas=u × concc × GTOTWunde:- GTOTW [kg/h] este debitul masei de gaze de eșapament diluate în stare umedă care, atunci când se utilizează un sistem de diluție totală a debitului, se determină în conformitate cu anexa III apendicele 1 punctul 1.2.4;- concc este concentrația de fond corectată:conc=conc - concd × 1 – 1/DFDF =% conc+× 10-4Coeficientul u este prezentat în tabelul 2.Tabelul 2 – Valorile coeficientului uGaz | u | conc |NOx | 0,001587 | ppm |CO | 0,000966 | ppm |HC | 0,000479 | ppm |CO2 | 15,19 | % |Valorile coeficientului u se bazează pe o masă moleculară a gazelor de eșapament diluate egală cu 29 [kg/kmol]; valoarea lui u pentru HC se bazează pe un raport mediu carbon/hidrogen de 1:1,85.1.2.4. Calcularea emisiilor specificeEmisia specifică (g/kWh) se calculează pentru fiecare component dat:Gaz individual =Gas× WFP× WFunde Pi = PM, i + PAE, iCând dispozitivele auxiliare precum ventilatorul de răcire sau suflanta rămân montate pentru încercare, puterea absorbită de acestea se adaugă la rezultate, excepție făcând cazurile în care aceste dispozitive auxiliare fac parte integrantă din motor. Puterea ventilatorului sau a suflantei se determină la turațiile utilizate pentru încercări fie prin calculare în funcție de caracteristicile standard, fie prin încercări practice (anexa VII apendicele 3).Factorii de încărcare și numărul modurilor n utilizate la calculele prezentate anterior sunt indicați în anexa IV punctul 3.5.1.1.2. EXEMPLE2.1. Date pentru gazele de eșapament primare de la un motor AS în patru timpiÎn ceea ce privește datele experimentale (tabelul 3), se efectuează mai întâi calculele pentru modul 1 și apoi aceste calcule se extind la celelalte moduri de încercare utilizând aceeași procedură.Tabelul 3 – Date experimentale ale unui motor AS în patru timpiMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |Turația motorului | min-1 | 2550 | 2550 | 2550 | 2550 | 2550 | 1480 |Putere | kW | 9,96 | 7,5 | 4,88 | 2,36 | 0,94 | 0 |Sarcină în % | % | 100 | 75 | 50 | 25 | 10 | 0 |Factori de încărcare | – | 0,090 | 0,200 | 0,290 | 0,300 | 0,070 | 0,050 |Presiune barometrică | kPa | 101,0 | 101,0 | 101,0 | 101,0 | 101,0 | 101,0 |Temperatura aerului | °C | 20,5 | 21,3 | 22,4 | 22,4 | 20,7 | 21,7 |Umiditate relativă a aerului | % | 38,0 | 38,0 | 38,0 | 37,0 | 37,0 | 38,0 |Umiditate absolută a aerului | gH2O/kgaer | 5,696 | 5,986 | 6,406 | 6,236 | 5,614 | 6,136 |CO în stare uscată | ppm | 60995 | 40725 | 34646 | 41976 | 68207 | 37439 |NOx în stare umedă | ppm | 726 | 1541 | 1328 | 377 | 127 | 85 |HC în stare umedă | ppm C1 | 1461 | 1308 | 1401 | 2073 | 3024 | 9390 |CO2 în stare uscată | % vol. | 11,4098 | 12,691 | 13,058 | 12,566 | 10,822 | 9,516 |Debitul masei de carburant | kg/h | 2,985 | 2,047 | 1,654 | 1,183 | 1,056 | 0,429 |Raport H/C din carburant, α | – | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 |Raport O/C din carburant, β | | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |2.1.1. Factor de corecție stare uscată/stare umedă kwFactorul de corecție stare uscată/stare umedă kw se calculează pentru transformarea măsurătorilor în stare uscată a CO și CO2 în valori în stare umedă:k= k=1 + α × 0,005 ×– 0,01 × % H+ kunde:H=0,5 × α × % CO×% CO+șik=1,608 × HaH=0,5 × 1,85 × 6,0995 ×6,0995 += 2,450 %k=1000 += 0,009k= k=1 + 1,85 × 0,005 ×– 0,01 × 2,450 + 0,009= 0,872CO= CO× k= 60 995 × 0,872 = 53 198 ppmCO= CO× k= 11,410 × 0,872 = 9,951 % VolTabelul 4 – Valori în stare umedă ale CO și CO2 în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |H2 uscat | % | 2,450 | 1,499 | 1,242 | 1,554 | 2,834 | 1,422 |kw2 | – | 0,009 | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,009 | 0,010 |kw | – | 0,872 | 0,870 | 0,869 | 0,870 | 0,874 | 0,894 |CO umed | ppm | 53198 | 35424 | 30111 | 36518 | 59631 | 33481 |CO2 umed | % | 9,951 | 11,039 | 11,348 | 10,932 | 9,461 | 8,510 |2.1.2. Emisiile de HCHC=×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000unde:MW= MWFUELMW= 12,011 + α × 1,00794 = 13,876HC=×× 0,1461 × 2,985 × 1000 = 28,361 g/hTabelul 5 – Emisiile de HC [g/h] în diferite moduriMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |HCmass | 28,361 | 18,248 | 16,026 | 16,625 | 20,357 | 31,578 |2.1.3. Emisiile de NOxMai întâi se calculează factorul de corecție a umidității KH pentru emisiile de NOx:K= 0,6272 + 44,030 × 10× H– 0,862 × 10× HK= 0,6272 + 44,030 × 10× 5,696 – 0,862 × 10×= 0,850Tabelul 6 – Factorul de corecție a umidității KH pentru emisiile de NOx în diferite moduriMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |KH | 0,850 | 0,860 | 0,874 | 0,868 | 0,847 | 0,865 |În continuare se calculează NOxmass [g/h]:NO=NO×+ % CO+ % HC× % conc × K× G× 1000NO=×× 0,073 × 0,85 × 2,985 × 1000 = 39,717 g/hTabelul 7 – Emisiile de NOx [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |NOxmass | 39,717 | 61,291 | 44,013 | 8,703 | 2,401 | 0,820 |2.1.4. Emisiile de COCO=×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000CO=×× 9,951 × 2,985 × 1000 = 6126,806 g/hTabelul 8 – Emisiile de CO [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |COmass | 2084,588 | 997,638 | 695,278 | 591,183 | 810,334 | 227,285 |2.1.5. Emisiile de CO2CO=CO×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000CO=×× 9,951 × 2,985 × 1000 = 6126,806 g/hTabelul 9 – Emisiile de CO2 [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |CO2mass | 6126,806 | 4884,739 | 4117,202 | 2780,662 | 2020,061 | 907,648 |2.1.6. Emisiile specificeEmisia specifică (g/kWh) se calculează pentru fiecare componentă dată:Gaz individual =Gas× WFP× WFTabelul 10 – Emisiile [g/h] și factorii de încărcare în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |HCmass | g/h | 28,361 | 18,248 | 16,026 | 16,625 | 20,357 | 31,578 |NOxmass | g/h | 39,717 | 61,291 | 44,013 | 8,703 | 2,401 | 0,820 |COmass | g/h | 2084,588 | 997,638 | 695,278 | 591,183 | 810,334 | 227,285 |CO2mass | g/h | 6126,806 | 4884,739 | 4117,202 | 2780,662 | 2020,061 | 907,648 |Putere PI | kW | 9,96 | 7,50 | 4,88 | 2,36 | 0,94 | 0 |Factori de încărcare WFI | – | 0,090 | 0,200 | 0,290 | 0,300 | 0,070 | 0,050 |HC == 4,11 g/kWhNO== 6,85 g/kWhCO == 181,93 g/kWhCO== 816,36 g/kWh2.2. Date pentru gazele de eșapament primare de la un motor AS în doi timpiÎn ceea ce privește datele experimentale (tabelul 11), se efectuează mai întâi calculele pentru modul 1 și apoi aceste calcule se extind la celelalte moduri de încercare, utilizând aceeași procedură.Tabelul 11 – Date experimentale ale unui motor AS în doi timpiMod | | 1 | 2 |Turația motorului | min-1 | 9500 | 2800 |Putere | kW | 2,31 | 0 |Sarcină în % | % | 100 | 0 |Factori de încărcare | – | 0,9 | 0,1 |Presiune barometrică | kPa | 100,3 | 100,3 |Temperatura aerului | °C | 25,4 | 25 |Umiditate relativă a aerului | % | 38,0 | 38,0 |Umiditate absolută a aerului | gH20/kgaer | 7,742 | 7,558 |CO în stare uscată | ppm | 37086 | 16150 |NOx în stare umedă | ppm | 183 | 15 |HC în stare umedă | ppm C1 | 14220 | 13179 |CO2 în stare uscată | % vol. | 11,986 | 11,446 |Debitul masei de carburant | kg/h | 1,195 | 0,089 |Raport H/C din carburant, α | – | 1,85 | 1,85 |Raport O/C din carburant, β | | 0 | 0 |2.2.1. Factor de corecție stare uscată/stare umedă kwFactorul de corecție stare uscată/stare umedă kw se calculează pentru transformarea măsurătorilor în stare uscată a CO și CO2 în valori în stare umedă:k= k=1 + α × 0,005 ×– 0,01 × % H+ kunde:H=0,5 × α × % CO×% CO+3 × % CO2dryH=0,5 × 1,85 × 3,7086 ×3,7086 += 1,357 %k=1,608 × H1000 +1,608 × Hak=1000 += 0,012k= k=1 + 1,85 × 0,005 ×– 0,01 × 1,357 + 0,012= 0,874CO= CO× k= 37086 × 0,874 = 32420 ppmCO= CO× k= 11,986 × 0,874 = 10,478 % VolTabelul 12 – Valori în stare umedă ale CO și CO2 în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 |H2 uscat | % | 1,357 | 0,543 |kw2 | – | 0,012 | 0,012 |kw | – | 0,874 | 0,887 |CO umed | ppm | 32420 | 14325 |CO2 umed | % | 10,478 | 10,153 |2.2.2. Emisiile de HCHC=×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000unde:MW= MWFUELMW= 12,011 + α × 1,00794 = 13,876HC=×× 1,422 × 1,195 × 1000 = 112,520 g/hTabelul 13 – Emisiile de HC [g/h] în diferite moduriMod | 1 | 2 |HCmass | 112,520 | 9,119 |2.2.3. Emisiile de NOxFactorul KH de corectare a emisiilor de NOx este egal cu 1 pentru motoarele în doi timpi:NO=NO×+ % CO+ % HC× % conc × K× G× 1000NO=×× 0,0183 × 1 × 1,195 × 1000 = 4,800 g/hTabelul 14 – Emisiile de NOx [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 |NOxmass | 4,800 | 0,034 |2.2.4. Emisiile de COCO=×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000CO=×× 3,2420 × 1,195 × 1000 = 517,851 g/hTabelul 15 – Emisiile de CO [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 |COmass | 517,851 | 20,007 |2.2.5. Emisiile de CO2CO=CO×+ % CO+ % HC× % conc × G× 1000CO=×× 10,478 × 1,195 × 1000 = 2629,658 g/hTabelul 16 – Emisiile de CO2 [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 |CO2mass | 2629,658 | 222,799 |2.2.6. Emisiile specificeEmisia specifică (g/kWh) se calculează pentru fiecare component dat în felul următor:Gaz individual =Gas× WFP× WFTabelul 17 – Emisiile [g/h] și factorii de încărcare în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 |HCmass | g/h | 112,520 | 9,119 |NOxmass | g/h | 4,800 | 0,034 |COmass | g/h | 517,851 | 20,007 |CO2mass | g/h | 2629,658 | 222,799 |Putere PII | kW | 2,31 | 0 |Factori de încărcare WFi | – | 0,85 | 0,15 |HC == 49,4 g/kWhNO== 2,08 g/kWhCO == 225,71 g/kWhCO== 1 155,4 g/kWh2.3. Date pentru gazele de eșapament diluate de la un motor AS în patru timpiÎn ceea ce privește datele experimentale (tabelul 18), se efectuează mai întâi calculele pentru modul 1 și apoi aceste calcule se extind la celelalte moduri de încercare, utilizând aceeași procedură.Tabelul 18 – Date experimentale ale unui motor AS în patru timpiMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |Turația motorului | min-1 | 3060 | 3060 | 3060 | 3060 | 3060 | 2100 |Putere | kW | 13,15 | 9,81 | 6,52 | 3,25 | 1,28 | 0 |Sarcină în % | % | 100 | 75 | 50 | 25 | 10 | 0 |Factori de încărcare | – | 0,090 | 0,200 | 0,290 | 0,300 | 0,070 | 0,050 |Presiune barometrică | kPa | 980 | 980 | 980 | 980 | 980 | 980 |Temperatura prizei de aer [3] | °C | 25,3 | 25,1 | 24,5 | 23,7 | 23,5 | 22,6 |Umiditatea relativă a prizei de aer [3] | % | 19,8 | 19,8 | 20,6 | 21,5 | 21,9 | 23,2 |Umiditatea absolută a prizei de aer [3] | gH20/kgair | 4,08 | 4,03 | 4,05 | 4,03 | 4,05 | 4,06 |CO în stare uscată | ppm | 3681 | 3465 | 2541 | 2365 | 3086 | 1817 |NOx în stare umedă | ppm | 85,4 | 49,2 | 24,3 | 5,8 | 2,9 | 1,2 |HC în stare umedă | ppm C1 | 91 | 92 | 77 | 78 | 119 | 186 |CO2 în stare uscată | % Vol | 1,038 | 0,814 | 0,649 | 0,457 | 0,330 | 0,208 |CO în stare uscată (fond) | ppm | 3 | 3 | 3 | 2 | 2 | 3 |NOx în stare umedă (fond) | ppm | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 |HC în stare umedă (fond) | ppm C1 | 6 | 6 | 5 | 6 | 6 | 4 |CO2 în stare uscată (fond) | % Vol | 0,042 | 0,041 | 0,041 | 0,040 | 0,040 | 0,040 |Debitul masei de gaze de eșapament diluate GTOTW | kg/h | 625,722 | 627,171 | 623,549 | 630,792 | 627,895 | 561,267 |Raport H/C din carburant, α | — | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 | 1,85 |Raport O/C din carburant, β | | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |2.3.1. Factor de corecție stare uscată/stare umedă kwFactorul de corecție stare uscată/stare umedă kw se calculează pentru transformarea măsurătorilor în stare uscată a CO și CO2 în valori în stare umedă.Pentru gazele de eșapament diluate:k= k=1 – k1 +α × % COunde:k=1,608 ×1000 + 1,608 ×Hd × 1 – 1/DF + Ha × 1/DFDF =% conc+× 10– 4DF =1,038 +× 10= 9,465k=1,608 ×1000 + 1,608 ×= 0,007k= k=1 += 0,984CO= CO× k= 3681 × 0,984 = 3623 ppmCO= CO× k= 1,038 × 0,984 = 1,0219 %Tabelul 19 – Valori în stare umedă ale CO și CO2 pentru gazele de eșapament diluate în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |DF | – | 9,465 | 11,454 | 14,707 | 19,100 | 20,612 | 32,788 |kw1 | – | 0,007 | 0,006 | 0,006 | 0,006 | 0,006 | 0,006 |kw | – | 0,984 | 0,986 | 0,988 | 0,989 | 0,991 | 0,992 |CO umed | ppm | 3623 | 3417 | 2510 | 2340 | 3057 | 1802 |CO2 umed | % | 1,0219 | 0,8028 | 0,6412 | 0,4524 | 0,3264 | 0,2066 |Pentru aerul de diluție:kw, d = 1 – kw1unde factorul kw1 este același cu cel calculat deja pentru gazele de eșapament diluate.kw, d = 1 – 0,007 = 0,993CO= CO× k= 3 × 0,993 = 3 ppmCO= CO× k= 0,042 × 0,993 = 0,0421 % VolTabelul 20 – Valori în stare umedă ale CO și CO2 pentru aerul de diluție în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |kw1 | – | 0,007 | 0,006 | 0,006 | 0,006 | 0,006 | 0,006 |kw | – | 0,993 | 0,994 | 0,994 | 0,994 | 0,994 | 0,994 |CO umed | ppm | 3 | 3 | 3 | 2 | 2 | 3 |CO2 umed | % | 0,0421 | 0,0405 | 0,0403 | 0,0398 | 0,0394 | 0,0401 |2.3.2. Emisiile de HCHC= u × conc× Gunde:u = 0,000478 din tabelul 2concc = conc - concd × (1–1/DF)concc = 91 – 6 × (1–1/9,465) = 86 ppmHCmass = 0,000478 × 86 × 625,722 = 25,666 g/hTabelul 21 – Emisiile de HC [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |HCmass | 25,666 | 25,993 | 21,607 | 21,850 | 34,074 | 48,963 |2.3.3. Emisiile de NOxSe calculează factorul KH de corectare a emisiilor de NOx după cum urmează:K= 0,6272 + 44,030 × 10× H– 0,862 × 10× HK= 0,6272 + 44,030 × 10× 4,8 – 0,862 × 10×= 0,79Tabelul 22 – Factorul de corecție a umidității KH pentru emisiile de NOx în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |KH | 0,793 | 0,791 | 0,791 | 0,790 | 0,791 | 0,792 |NO= u × conc× K× Gunde:u = 0,001587 din tabelul 2concc = conc - concd × (1–1/DF)concc = 85 – 0 × (1–1/9,465) = 85 ppmNOxmass = 0,001587 × 85 × 0,79 × 625,722 = 67,168 g/hTabelul 23 – Emisiile de NOx [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |NOxmass | 67,168 | 38,721 | 19,012 | 4,621 | 2,319 | 0,811 |2.3.4. Emisiile de COCO= u × conc× Gunde:u = 0,000966 din tabelul 2concc = conc - concd × (1–1/DF)concc = 3622 – 3 × (1–1/9,465) = 3620 ppmCOmass = 0,000966 × 3620 × 625,722 = 2 188,001 g/hTabelul 24 – Emisiile de CO [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |COmass | 2188,001 | 2068,760 | 1510,187 | 1424,792 | 1853,109 | 975,435 |2.3.5. Emisiile de CO2CO= u × conc× Gunde:u = 15,19 din tabelul 2concc = conc - concd × (1–1/DF)concc = 1,0219 – 0,0421 × (1–1/9,465) = 0,9842 % VolCO2mass = 15,19 × 0,9842 × 625,722 = 9 354,488 g/hTabelul 25 – Emisiile de CO2 [g/h] în diferite moduri de încercareMod | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |CO2mass | 9354,488 | 7295,794 | 5717,531 | 3973,503 | 2756,113 | 1430,229 |2.3.6. Emisiile specificeEmisia specifică (g/kWh) se calculează pentru fiecare componentă dată în felul următor:Gaz individual =Gas× WFP× WFTabelul 26 – Emisiile [g/h] și factorii de încărcare în diferite moduri de încercareMod | | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |HCmass | g/h | 25,666 | 25,993 | 21,607 | 21,850 | 34,074 | 48,963 |NOxmass | g/h | 67,168 | 38,721 | 19,012 | 4,621 | 2,319 | 0,811 |COmass | g/h | 2188,001 | 2068,760 | 1510,187 | 1424,792 | 1853,109 | 975,435 |CO2mass | g/h | 9354,488 | 7295,794 | 5717,531 | 3973,503 | 2756,113 | 1430,229 |Putere PI | kW | 13,15 | 9,81 | 6,52 | 3,25 | 1,28 | 0 |Factori de încărcare WFI | – | 0,090 | 0,200 | 0,290 | 0,300 | 0,070 | 0,050 |HC == 4,12 g/kWhNO== 3,42 g/kWhCO == 271,15 g/kWhCO== 887,53 g/kWh""20021209Apendicele 41. RESPECTAREA NORMELOR DE EMISIEPrezentul apendice se aplică doar motoarelor AS începând cu etapa II.1.1. Normele de emisii de gaze de eșapament pentru motoarele etapei II, stabilite în anexa I punctul 4.2, se aplică emisiilor motoarelor în timpul perioadei lor de durabilitate a caracteristicilor emisiei (PDCE), determinată în conformitate cu prezentul apendice.1.2. Pentru toate motoarele etapei II, dacă, atunci când acestea sunt încercate în mod corespunzător în conformitate cu procedurile prevăzute în prezenta directivă, toate motoarele de încercare care reprezintă o familie de motoare au emisii care, corectate prin înmulțire cu factorul de deteriorare (DF) prevăzut în prezentul apendice, sunt mai mici sau egale cu fiecare normă de emisii a etapei II [limita de emisii a familiei (LEF)] pentru o anumită clasă de motoare, se consideră că familia în cauză respectă normele de emisii pentru clasa de motoare respectivă. Dacă un motor de încercare care reprezintă o familie de motoare prezintă emisii care, corectate prin înmulțire cu factorul de deteriorare prevăzut în prezentul apendice, sunt mai mari decât orice normă de emisii (LEF, dacă este cazul) pentru o anumită clasă de motoare, se consideră că familia în cauză nu respectă normele de emisii pentru clasa de motoare respectivă.1.3. Facultativ, constructorii de motoare de serie mică pot adopta factorii de deteriorare indicați în tabelele 1 și 2 de la prezentul punct pentru HC + NOx și CO, sau pot calcula factori de deteriorare pentru HC + NOx și CO în conformitate cu procedura descrisă la punctul 1.3.1. Pentru tehnologiile care nu sunt incluse în tabelele 1 și 2 de la prezentul punct, constructorul trebuie să folosească procedura descrisă la punctul 1.4 din prezentul apendice.Tabelul 1: motoare portabile – emisii de HC + NOx și de CO – factori de deteriorare prestabiliți pentru constructori de serii miciClasă de motoare | Motoare în doi timpi | Motoare în patru timpi | Motoare cu post-tratare |HC + NOx | CO | HC + NOx | CO |SH:1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 | DF se calculează cu ajutorul formulei de la punctul 1.3.1 |SH:2 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 |SH:3 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 |Tabelul 2: motoare neportabile – emisii de HC + NOx și de CO – factori de deteriorare prestabiliți pentru constructori de serii miciClasă de motoare | Motoare cu supape laterale | Motoare cu supape superioare | Motoare cu post-tratare |HC + NOx | CO | HC + NOx | CO |SN:1 | 2,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 | DF se calculează cu ajutorul formulei de la punctul 1.3.1 |SN:2 | 2,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 |SN:3 | 2,1 | 1,1 | 1,5 | 1,1 |SN:4 | 1,6 | 1,1 | 1,4 | 1,1 |1.3.1. Formula de calculare a factorilor de deteriorare pentru motoarele cu dispozitiv de posttratare:DF =/unde:DF = factor de deteriorareNE = nivelul emisiilor motoarelor noi în amonte de catalizator (în g/kWh)EDF = factorul de deteriorare pentru motoarele fără catalizator, prezentat în tabelul 1CC = cantitatea transformată la ora zero în g/kwhF = 0,8 pentru HC și 0,0 pentru NOx pentru toate clasele de motoareF = 0,8 pentru CO pentru toate clasele de motoare1.4. Constructorii aleg un DF prestabilit sau calculează un DF, după caz, pentru fiecare agent poluant reglementat, pentru toate familiile de motoare ale etapei II. Acești DF sunt utilizați pentru încercările de omologare și încercarea liniilor de producție.1.4.1. Pentru motoarele care nu utilizează DF prestabiliți care figurează în tabelele 1 sau 2 de la prezentul punct, DF se determină în felul următor:1.4.1.1. Pe cel puțin un motor care reprezintă configurația aleasă ca fiind cea mai susceptibilă de a depăși normele de emisii stabilite pentru HC + NOx (sau LEF, dacă este cazul) și care este construit ca fiind reprezentativ pentru motoarele produse, se aplică întreaga procedură de încercare în ceea ce privește emisiile descrise în prezenta directivă, după numărul de ore necesar pentru stabilizarea emisiilor.1.4.1.2. Dacă se încearcă mai multe motoare, se face media rezultatelor și se rotunjește la același număr de zecimale precum cel indicat de norma aplicabilă, cu o cifră semnificativă suplimentară.1.4.1.3. Se repetă aceste încercări după uzarea motorului. Procedura de uzură trebuie concepută pentru a permite constructorului să anticipeze corect deteriorarea caracteristicilor emisiei în timpul funcționării prevăzută pe perioada de durabilitate a motorului, ținând cont de tipul de uzură și de alte mecanisme de deteriorare prevăzute în condiții tipice de utilizare care ar putea afecta performanțele în materie de emisii. Dacă se încearcă mai multe motoare, se face media rezultatelor și se rotunjește la același număr de zecimale precum cel indicat de norma aplicabilă, cu o cifră semnificativă suplimentară.1.4.1.4. Se împart emisiile înregistrate la sfârșitul perioadei de durabilitate (emisii medii, dacă este cazul) pentru fiecare agent poluant reglementat la emisiile stabilizate (emisii medii, dacă este cazul) și se rotunjește la două cifre semnificative. Numărul obținut este DF, exceptând cazurile în care acesta este mai mic de 1,00, în aceste situații DF fiind 1.1.4.1.5. La alegerea constructorului, se pot programa puncte de încercare suplimentare între punctul de încercare a emisiilor stabilizate și sfârșitul perioadei de durabilitate a caracteristicilor emisiei. Dacă se programează încercări intermediare, punctele de încercare se repartizează la intervale egale de-a lungul PDCE (plus sau minus două ore), iar unul dintre aceste puncte de încercare trebuie să se situeze la jumătate din PDCE totală (plus sau minus două ore).Pentru fiecare agent poluant HC + NOx și CO, se trasează o linie dreaptă între punctele de date, considerând că încercările inițiale au loc la ora zero și aplicând metoda celor mai mici pătrate. Factorul de deteriorare se calculează împărțind emisiile înregistrate la sfârșitul perioadei de durabilitate la emisiile înregistrate la ora zero.1.4.1.6. Factorii de deteriorare calculați pot cuprinde și alte familii decât cele pe baza cărora au fost calculați cu condiția ca constructorul să demonstreze autorității naționale de omologare, înainte de omologare, că e de așteptat ca familiile de motoare respective să aibă caracteristici similare de deteriorare a emisiilor, în funcție de modelul și de tehnologia utilizate.În continuare este prezentată o listă neexhaustivă de grupuri în funcție de modele și de tehnologie:- motoare clasice în doi timpi fără sistem de posttratare;- motoare clasice în doi timpi cu catalizator ceramic din același material activ și cu aceeași sarcină, cu același număr de celule pe cm2;- motoare clasice în doi timpi cu catalizator metalic din același material activ și cu aceeași sarcină, cu același substrat și cu același număr de celule pe cm2;- motoare în doi timpi echipate cu sistem stratificat de curățare;- motoare în patru timpi cu catalizator (definit anterior), cu aceeași tehnologie a supapelor și cu sistem de lubrifiere identic;- motoare în patru timpi fără catalizator, cu aceeași tehnologie a supapelor și cu sistem de lubrifiere identic.2. PERIOADE DE DURABILITATE A CARACTERISTICILOR EMISIEI PENTRU MOTOARELE ETAPEI II2.1. La omologare, constructorii declară categoria de PDCE aplicabilă fiecărei familii de motoare. Această categorie este cea care se apropie cel mai mult de durata de viață utilă prevăzută pentru echipamentul pe care urmează să se monteze motorul, fiind determinată de constructorul motorului. Constructorul păstrează datele adecvate pentru a justifica alegerea categoriei de PDCE pentru fiecare familie de motoare. Aceste date se comunică, la cerere, autorității de omologare competente.2.1.1. Pentru motoarele portabile: constructorii aleg o categorie de PDCE din tabelul 1.Tabelul 1: categorii de PDCE pentru motoarele portabile (în ore)Categorie | 1 | 2 | 3 |Clasa SH:1 | 50 | 125 | 300 |Clasa SH:2 | 50 | 125 | 300 |Clasa SH:3 | 50 | 125 | 300 |2.1.2. Pentru motoarele neportabile: constructorii aleg o categorie de PDCE din tabelul 2.Tabelul 2: categorii de PDCE pentru motoarele neportabile (în ore)Categorie | 1 | 2 | 3 |Clasa SN:1 | 50 | 125 | 300 |Clasa SN:2 | 125 | 250 | 500 |Clasa SN:3 | 125 | 250 | 500 |Clasa SN:4 | 250 | 500 | 1000 |2.1.3. Constructorul trebuie să demonstreze autorității de omologare că durata de viață utilă declarată este corectă. Datele care servesc la susținerea alegerii de către constructor a unei categorii de PDCE pentru o familie de motoare dată pot include, fără ca această listă să fie exhaustivă:- studii privind durata de viață a echipamentelor pe care sunt instalate motoarele respective;- evaluări tehnice ale motoarelor învechite prin utilizare normală, pentru a stabili momentul la care se deteriorează performanțele motorului astfel încât utilitatea și/sau fiabilitatea lor este afectată într-o măsură suficientă pentru a necesita o revizie sau o înlocuire;- declarații de garanție și perioade de garanție;- documente cu caracter comercial privind durata de viață a motoarelor;- rapoarte de defecțiuni semnalate de clienți;- evaluări tehnice privind durabilitatea, în ore, a tehnologiilor de motor specifice, a materialelor pentru motoare sau a modelelor de motoare.""5. Anexa IV devine anexa V și se modifică după cum urmează:Titlurile actuale se înlocuiesc cu următoarele titluri:"CARACTERISTICI TEHNICE ALE CARBURANTULUI DE REFERINȚĂ PRESCRIS PENTRU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE DE TIP ȘI PENTRU VERIFICAREA CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEIMAȘINI FĂRĂ DESTINAȚIE RUTIERĂ, CARBURANT DE REFERINȚĂ PENTRU MOTOARELE AC (1)"În tabel, la linia privind neutralizarea, termenul "minimum" din coloana 2 se înlocuiește cu termenul "maximum".Se adaugă tabelul și notele de subsol următoare:"MAȘINI FĂRĂ DESTINAȚIE RUTIERĂ, CARBURANT DE REFERINȚĂ PENTRU MOTOARELE ASNotă: Carburantul pentru motoarele în doi timpi este un amestec de ulei lubrifiant și benzina menționată în continuare. Raportul de amestecare carburant/ulei trebuie să fie cel recomandat de constructor, după cum se indică în anexa IV punctul 2.7.Parametru | Unitate | Limite1 | Metodă de încercare | Publicare |Minimum | Maximum |Cifră octanică Research, COR | | 95,0 | – | EN 25164 | 1993 |Cifră octanică motor, COM | | 85,0 | – | EN 25163 | 1993 |Densitate la 15 °C | Kg/m3 | 748 | 762 | ISO 3675 | 1995 |Presiunea vaporilor Reid | kPa | 56,0 | 60,0 | EN 12 | 1993 |Distilare | | | – | | |Punct inițial de fierbere | °C | 24 | 40 | EN-ISO 3405 | 1988 |– Evaporare la 100 °C | % v/v | 49,0 | 57,0 | EN-ISO 3405 | 1988 |– Evaporare la 150 °C | % v/v | 81,0 | 87,0 | EN-ISO 3405 | 1988 |– Punct final de fierbere | °C | 190 | 215 | EN-ISO 3405 | 1988 |Reziduuri | % | – | 2 | EN-ISO 3405 | 1988 |Analiza hidrocarburilor | – | | | | – |– Olefine | % v/v | – | 10 | ASTM D 1319 | 1995 |– Aromatice | % v/v | 28,0 | 40,0 | ASTM D 1319 | 1995 |– Benzen | % v/v | – | 1,0 | EN 12177 | 1998 |– Saturate | % v/v | – | complementar | ASTM D 1319 | 1995 |Raport carbon/hidrogen | | raport | raport | | |Stabilitate la oxidare2 | min. | 480 | – | EN-ISO 7536 | 1996 |Conținut de oxigen | % m/m | – | 2,3 | EN 1601 | 1997 |Rășină existentă | mg/ml | – | 0,04 | EN-ISO 6246 | 1997 |Conținut de sulf | mg/kg | – | 100 | EN-ISO 14596 | 1998 |Corodarea cuprului la 50 °C | | – | 1 | EN-ISO 2160 | 1995 |Conținut de plumb | g/l | – | 0,005 | EN 237 | 1996 |Conținut de fosfor | g/l | – | 0,0013 | ASTM D 3231 | 1994 |Nota 1: Valorile indicate în specificări sunt "valori reale". La stabilirea valorilor limită, s-au aplicat termenii standardului ISO 4259 "Produse petroliere – Determinarea și aplicarea valorilor de fidelitate privind metodele de încercare", iar la stabilirea unei valori maxime s-a luat în considerare o diferență minimă de 2R peste valoarea zero; la stabilirea unei valori maxime și a unei valori minime, diferența minimă este de 4R (R = reproductibilitate). Fără să aducă atingere acestei măsuri, necesară din motive statistice, fabricantul de carburant trebuie totuși să aibă în vedere valoarea zero atunci când valoarea maximă prevăzută este de 2R și valoarea medie atunci când există o valoare minimă și una maximă. În cazul în care este necesară verificarea respectării specificărilor, se aplică termenii standardului ISO 4259.Nota 2: Carburantul poate conține inhibitori de oxidare și inhibitori de cataliză metalică utilizați în mod normal pentru stabilizarea fluxurilor de benzină în rafinărie, dar nu se acceptă adaosurile de aditivi detergenți/dispersivi și de uleiuri dizolvante."6. Anexa V devine anexa VI.7. Anexa VI devine anexa VII și se modifică după cum urmează:(a) apendicele 1 se modifică după cum urmează:- titlul se înlocuiește cu următorul text:"Apendicele 1REZULTATELE ÎNCERCĂRILOR PENTRU MOTOARELE CU APRINDERE PRIN COMPRIMARE"- punctul 1.3.2 se înlocuiește cu următorul text:"1.3.2. Putere absorbită la turația indicată a motorului (în conformitate cu indicațiile constructorului):Echipament | Putere PAE (kW) absorbită la diferite turații ale motorului [5], ținând cont de apendicele 3 din prezenta anexă |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală |Total | | |- punctul 1.4.2 se înlocuiește cu următorul text:"1.4.2. Puterea motorului [******]Condiție | Reglarea puterii (kW) la diferite turații ale motorului |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală |Putere maximă măsurată la încercare (PM) (kW) (a) | | |Puterea totală absorbită de echipamentul propulsat de motor, în conformitate cu punctul 1.3.2 din prezentul apendice sau cu punctul 2.8 din anexa III (PAE) (kW) (b) | | |Puterea netă a motorului specificată la punctul 2.4 din anexa I (kW) (c) | | |c = a + b | | |- punctul 1.5 se modifică după cum urmează:"1.5. Niveluri de emisie1.5.1. Reglarea dinamometrului (kW)Sarcină procentuală | Reglarea dinamometrului (kW) la diferite turații ale motorului |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală |10 (dacă este cazul) | | |25 (dacă este cazul) | | |50 | | |75 | | |100 | | |1.5.2. Rezultate obținute pentru emisii în ciclul de încercare:";(b) se adaugă următorul apendice:"20021209"Apendicele 2REZULTATELE ÎNCERCĂRILOR PENTRU MOTOARELE CU APRINDERE PRIN SCÂNTEIE1. INFORMAȚII PRIVIND DESFĂȘURAREA ÎNCERCĂRII (ÎNCERCĂRILOR) [*]1.1. Cifră octanică1.1.1. Cifră octanică1.1.2. A se indica procentul de ulei din amestec dacă lubrifiantul și carburantul se amestecă, precum în cazul motoarelor în doi timpi1.1.3. Densitatea benzinei pentru motoarele în patru timpi sau a amestecului benzină/ulei pentru motoarele în doi timpi1.2. Lubrifiant1.2.1. Marcă (mărci)1.2.2. Tip (tipuri)1.3. Echipamente propulsate de motor (dacă este cazul)1.3.1. Enumerare și detalii de identificare1.3.2. Putere absorbită la turația indicată a motorului (în conformitate cu indicațiile constructorului):Echipament | Putere PAE (kW) absorbită la diferite turații ale motorului [2], ținând cont de apendicele 3 din prezenta anexă |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală |Total | | |1.4. Performanțele motorului1.4.1. Turațiile motorului:În gol: min-1Turație intermediară: min-1Turație nominală: min-11.4.2. Puterea motorului [***]Condiție | Reglarea puterii (kW) la diferite turații ale motorului |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală |Putere maximă măsurată la încercare (PM) (kW) (a) | | |Puterea totală absorbită de echipamentul propulsat de motor, în conformitate cu punctul 1.3.2 din prezentul apendice sau cu punctul 2.8 din anexa III (PAE) (kW) (b) | | |Puterea netă a motorului specificată la punctul 2.4 din anexa I (kW) (c) | | |c = a + b | | |1.5. Niveluri de emisie1.5.1. Reglarea dinamometrului (kW)Sarcină procentuală | Reglarea dinamometrului (kW) la diferite turații ale motorului |Turație intermediară (dacă este cazul) | Turație nominală (dacă este cazul) |10 (dacă este cazul) | | |25 (dacă este cazul) | | |50 | | |75 | | |100 | | |1.5.2. Rezultate obținute pentru emisii în ciclul de încercare:CO: g/kWhHC: g/kWhNOx: g/kWh""(c) se adaugă apendicele 3 următor:"20021209"Apendicele 3ECHIPAMENTE ȘI DISPOZITIVE AUXILIARE CARE TREBUIE INSTALATE PENTRU ÎNCERCAREA DE DETERMINARE A PUTERII MOTORULUINr. | Echipamente și dispozitive auxiliare | Instalate pentru încercarea emisiilor |1 | Sistem de admisie | |Colector de admisie | Da, echipament de producție de referință |Sistem de reciclare a gazelor de carter | Da, echipament de producție de referință |Dispozitive de comandă pentru sistemul cu colector dublu de emisie | Da, echipament de producție de referință |Debitmetru de aer | Da, echipament de producție de referință |Conducte de admisie a aerului | Da [1] |Filtru de aer | Da [1] |Amortizor de admisie | Da [1] |Limitator de viteză | Da [1] |2 | Dispozitiv de încălzire prin inducție a colectorului de admisie | Da, echipament de producție de referință. A se plasa, dacă este posibil, în condițiile cele mai favorabile |3 | Sistem de eșapament | |Epurator de eșapament | Da, echipament de producție de referință |Colector de eșapament | Da, echipament de producție de referință |Conducte de legătură | Da [2] |Amortizor | Da [2] |Țeavă de eșapament | Da [2] |Frână de eșapament | Nu [3] |Dispozitiv de supraalimentare | Da, echipament de producție de referință |4 | Pompă de alimentare cu carburant | Da, echipament de producție de referință [4] |5 | Echipament de carburație | |Carburator | Da, echipament de producție de referință |Sistem electronic de reglaj, debitmetru de aer etc. | Da, echipament de producție de referință |Echipamente pentru motoarele cu gaz | |Reductor de presiune | Da, echipament de producție de referință |Evaporator | Da, echipament de producție de referință |Agitator | Da, echipament de producție de referință |6 | Echipament de injecție a carburantului (benzină și diesel) | |Prefiltru | Da, echipament de producție de referin ță sau echipament pentru standul de încercări |Filtru | Da, echipament de producție de referin ță sau echipament pentru standul de încercări |Pompă | Da, echipament de producție de referință |Conducte de înaltă presiune | Da, echipament de producție de referință |Injector | Da, echipament de producție de referință |Supapă de admisie a aerului | Da, echipament de producție de referință [5] |Sistem electronic de reglaj, debitmetrude aer etc. | Da, echipament de producție de referință |Regulator/sistem de control | Da, echipament de producție de referință |Opritor automat de sarcină maximă al cremalierei în funcție de condițiile atmosferice | Da, echipament de producție de referință |7 | Echipament de răcire cu lichid | |Radiator | Nu |Ventilator | Nu |Carcasa ventilatorului | Nu |Pompă de apă | Da, echipament de producție de referință [6] |Termostat | Da, echipament de producție de referință [7] |8 | Răcire cu aer | |Carcasă | Nu [8] |Ventilator sau suflantă | Nu [8] |Dispozitiv de reglare a temperaturii | Nu |9 | Echipamente electrice | |Generator | Da, echipament de producție de referință [9] |Sistem de distribuire a aprinderii | Da, echipament de producție de referință |Bobină sau bobine | Da, echipament de producție de referință |Cabluri | Da, echipament de producție de referință |Bujii de aprindere | Da, echipament de producție de referință |Sistem electronic de reglaj, inclusiv sistem de detectare a loviturilor/de întârziere a aprinderii | Da, echipament de producție de referință |10 | Echipament de supraalimentare | |Compresor propulsat direct de motor și/sau de gazele de eșapament | Da, echipament de producție de referință |Răcitor intermediar | Da, echipament de producție de referință sau echipament pentru standului de încercări [10] [11] |Pompă a lichidului de răcire sau ventilator (propulsate de motor) | Nu [8] |Dispozitiv de reglare a debitului lichidului de răcire | Da, echipament de producție de referință |11 | Ventilator auxiliar al standului de încercări | Dacă, dacă este necesar |12 | Dispozitive antipoluare | Da, echipament de producție de referință [12] |13 | Echipament de pornire | Echipament pentru standul de încercări |14 | Pompă de ulei lubrifiant | Da, echipament de producție de referință |"8. Anexele VII-X devin anexele VIII-XI.9. Se adaugă următoarea anexă:"20021209"ANEXA XIIRECUNOAȘTEREA ALTOR TIPURI DE OMOLOGARE1. Următoarele tipuri de omologări și, dacă este cazul, mărcile de omologare corespunzătoare se recunosc ca fiind echivalente cu o omologare de tip acordată în temeiul prezentei directive pentru motoarele din categoriile A, B și C definite în articolul 9 alineatul (2):1.1. omologările de tip acordate în conformitate cu Directiva 2000/25/CE;1.2. omologările de tip acordate în conformitate cu Directiva 88/77/CEE, care respectă cerințele etapei A sau B prevăzute în articolul 2 din Directiva 88/77/CEE, modificată de Directiva 91/542/CEE, și în anexa I la această directivă, punctul 6.2.1, sau în conformitate cu seria de modificări corrigenda I/2 la Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite nr. 49.02;1.3. certificatele de omologare de tip eliberate în conformitate cu Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite nr. 96.2. Pentru motoarele din categoriile D, E, F și G (etapa II) definite la articolul 9 alineatul (3), următoarele tipuri de omologări de tip și, dacă este cazul, mărcile de omologare de tip corespunzătoare se recunosc ca fiind echivalente cu o omologare de tip acordată în temeiul prezentei directive:2.1. omologările de tip (etapa II) acordate în conformitate cu Directiva 2000/25/CE;2.2. omologările de tip acordate în conformitate cu Directiva 88/77/CEE, astfel cum a fost modificată de Directiva 99/96/CE, care sunt conforme cu etapele A, B1, B2 sau C prevăzute la articolul 2 și la punctul 6.2.1 din anexa I;2.3. omologările de tip acordate în conformitate cu seria de modificări Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite nr. 49.03;2.4. omologările de tip (etapa B) acordate în conformitate cu Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite nr. 96, punctul 5.2.1 din seria 01 de modificări la Regulamentul nr. 96.""[*] A se vedea anexa IV apendicele 4: factori de deteriorare incluși.[**] Identic cu ciclul C1 din proiectul de normă ISO 8178-4.";[2] Cifrele sarcinii sunt valori în procente ale cuplului corespunzătoare puterii regimului de bază, definită ca fiind puterea maximă disponibilă în cursul unei secvențe variabile de exploatare, a cărei durată poate atinge un număr nelimitat de ore pe an, între intervale declarate de întreținere și în condiții ambientale declarate, întreținerea efectuându-se în conformitate cu instrucțiunile constructorului. Pentru o mai bună ilustrare a definiției puterii în regim de bază, a se vedea figura 2 din standardul ISO 8528-1: 1993(E).[***] Pentru etapa I, se pot utiliza valorile 0,90 și 0,10 în loc de 0,85 și, respectiv, 0,15.[1] Calculele privind emisiile de gaze de eșapament descrise în prezenta directivă se bazează, în anumite cazuri, pe metode diferite de măsurare și/sau de calcul. Din cauza marjei reduse a toleranțelor totale la calcularea emisiilor de gaze de eșapament, valorile admise pentru anumiți parametri, utilizate în ecuațiile adecvate, trebuie să fie mai mici decât toleranțele admise prevăzute în standardul ISO 3046-3.[1] În cazul NOx, concentrația se înmulțește cu factorul de corecție a umidității KH (factor de corecție a umidității pentru NOx).[2] Standardul ISO 8178-1 oferă o formulă mai completă a masei moleculare a carburantului [formula 50 din capitolul 13.5.1 litera (b)]. Formula ia în considerare nu numai raportul hidrogen/carbon și raportul oxigen/carbon, ci și alți posibili constituenți ai carburantului, precum sulful sau azotul. Totuși, dat fiind faptul că motoarele AS reglementate de directivă sunt încercate cu o benzină (citată ca fiind carburantul de referință din anexa V) care nu conține în mod obișnuit decât carbon și hidrogen, se utilizează formula simplificată.[3] Condițiile aerului de diluție sunt identice cu condițiile prizei de aer.[*****] Nu trebuie să fie mai mare de 10 % din puterea măsurată în timpul încercării."[******] Putere necorectată măsurată în conformitate cu dispozițiile anexei I punctul 2.4."[*] În cazul mai multor motoare prototip, aceste informații se furnizează pentru fiecare în parte.[**] Nu trebuie să fie mai mare de 10 % din puterea măsurată în timpul încercării.[***] Putere necorectată măsurată în conformitate cu dispozițiile anexei I punctul 2.4.[1] Sistemul complet de admisie prevăzut pentru aplicația considerată se utilizează:- dacă există riscul unei influențe notabile asupra puterii motorului;- în cazul motoarelor cu aprindere prin scânteie cu aspirare atmosferică;- dacă constructorul solicită acest lucru.În celelalte cazuri, se poate utiliza un sistem echivalent și trebuie realizată o verificare pentru ca presiunea de admisie să nu difere cu mai mult de 100 Pa de valoarea limită superioară fixată de constructor pentru un filtru de aer curat.[2] Sistemul complet de eșapament prevăzut pentru aplicația considerată se utilizează:- dacă există riscul unei influențe notabile asupra puterii motorului;- în cazul motoarelor cu aprindere prin scânteie cu aspirare atmosferică;- dacă constructorul solicită acest lucru.În celelalte cazuri, se poate instala un sistem echivalent cu condiția ca presiunea măsurată să nu difere cu mai mult de 1000 Pa de valoarea limită superioară fixată de constructor.[3] Dacă este încorporată în motor o frână de eșapament, supapa acesteia se fixează în poziția deschis complet.[4] Presiunea de alimentare cu carburant se poate modifica, dacă este necesar, pentru a reproduce presiunea existentă în aplicația considerată a motorului (în special în cazul în care se utilizează un sistem cu retur de carburant).[5] Supapa de admisie a aerului este supapa de control a regulatorului pneumatic de la pompa de injecție. Regulatorul sau sistemul de injecție a carburantului pot conține alte dispozitive care pot influența cantitatea de carburant injectată.[6] Circulația lichidului de răcire este controlată doar de către pompa de apă a motorului. Răcirea lichidului se poate face printr-un circuit exterior, astfel încât pierderea de presiune a acestui circuit și presiunea la intrarea pompei să rămână sensibil egale cu cele ale sistemului de răcire a motorului.[7] Termostatul se poate fixa în poziția deschis complet.[8] Dacă ventilatorul de răcire sau suflanta rămân instalate pentru încercare, se adaugă la rezultate puterea absorbită, exceptând ventilatoarele de răcire ale motoarelor cu răcire prin aer montate direct pe arborele cotit. Puterea ventilatorului sau a suflantei se determină la turațiile utilizate pentru încercare, fie prin calculare pornind de la caracteristicile standard, fie prin încercări practice.[9] Puterea minimă a generatorului: puterea electrică furnizată de generator se limitează la alimentarea dispozitivelor auxiliare indispensabile pentru funcționarea motorului. Dacă este necesară conectarea unei baterii, se utilizează o baterie complet încărcată aflată în stare bună.[10] Motoarele supraalimentate cu răcire intermediară se încearcă cu dispozitive de răcire a aerului de supraalimentare, fie cu aer, fie cu lichid, dar răcirea cu aer se poate înlocui cu un sistem cu standul de încercări, dacă constructorul preferă acest lucru. În toate cazurile, măsurarea puterii la fiecare turație se efectuează cu scăderea la maximum a presiunii și cu scăderea la minimum a aerului de supraalimentare aspirat în sistemul de răcire pe standul de încercări, conform indicațiilor constructorului.[11] Acestea pot include, de exemplu, sisteme de recirculație a gazelor de eșapament (RGE), convertor catalitic, reactor termic, sistem de injecție secundară a aerului și sistem antievaporare pentru carburant.[12] Energia necesară sistemului electric de pornire sau pentru alte sisteme de pornire este furnizată de la standul de încercări."--------------------------------------------------