title: Directiva 1999/102/CE a Comisiei din 15 decembrie 1999 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/220/CEE a Consiliului privind măsurile preconizate împotriva poluării aerului cu emisii poluante provenite de la autovehiculeText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 28

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               104

         31999L0102

               L 334/43

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 1999/102/CE A COMISIEI

   din 15 decembrie 1999
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/220/CEE a Consiliului privind măsurile preconizate împotriva poluării aerului cu emisii poluante provenite de la autovehicule
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 70/220/CEE a Consiliului din 20 martie 1970 privind aproprierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile preconizate împotriva poluării aerului cu emisii poluante provenind de la autovehicule (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/69/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2) și, în special, articolul 5 al celei dintâi,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 70/220/CEE este una din directivele speciale ale procedurii de omologare instituită de Directiva Consiliului 70/156/CEE din 6 februarie 1970 privind aproprierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4).

               (2)

               Directiva 70/220/CEE stabilește specificațiile pentru încercarea nivelului emisiilor poluante ale autovehiculelor acoperite de domeniul său de aplicare. Având în vedere experiența dobândite și evoluția rapidă a sistemelor de diagnosticare la bord (OBD), aceste specificații trebuie adaptate în consecință, astfel încât să intre în vigoare la datele specificate în Directiva 98/69/CE.

               (3)

               Este necesar să se clarifice datele de aplicare a cerințelor de diagnosticare la bord ale prezentei directive pentru tipuri noi și toate tipurile de vehicule din categoria M1 echipate cu motoare cu aprindere prin comprimare și a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg, precum și pentru vehicule din categoria N1, clasele II și III.

               (4)

               Trebuie să se clarifice cerințele privind OBD legate de protecția împotriva folosirii neautorizate, dezactivarea dispozitivului de supraveghere a rateurilor la aprindere a motorului în anumite condiții de funcționare, înregistrarea distanței parcurse de vehicul în perioada în care o disfuncționalitate este indicată conducătorului auto prin intermediul indicatorului de avarie, capacitatea sistemului OBD de a efectua un control logic bidirecțional, utilizarea seturilor de coduri de eroare P1 și P0 conform ISO 15031-6, conectorul de diagnostic și să exprime valorile limită ale OBD cu două zecimale. Trebuie să se introducă dispoziții revizuite pentru supravegherea rateurilor la aprindere în condiții care pot provoca defectarea catalizatorului, pentru a reduce posibilitatea falselor indicații de avarie și să se prevadă posibilitatea monitorizării parțiale a volumului catalizatorului și utilizarea legăturii de comunicare avansată între ordinatorul de bord și cel extern, legătură furnizată de rețeaua de control zonal (RCZ).

               (5)

               Trebuie să se permită omologarea de tip a vehiculelor cu sisteme OBD care conțin un număr limitat de deficiențe minore ce pot apărea la momentul omologării sau înainte de aceasta sau care sunt descoperite când vehiculele sunt deja introduse în circulație. De asemenea, autoritățile de omologare pot emite o extensie a certificatului de omologare de tip pentru vehiculele care au fost deja omologate, în situații în care la vehiculele introduse în circulație sunt descoperite ulterior deficiențe care afectează sistemul OBD. O astfel de extensie nu poate fi emisă în cazul lipsei totale a capacității de monitorizare. Trebuie să se specifice o perioadă în care deficiențele autorizate de autoritatea de omologare trebuie să fie corectate la viitoarele vehicule produse.

               (6)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit prin Directiva 70/156/CEE.

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ
   Articolul 1
   Anexele I, VI, X și XI la Directiva 70/220/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 decembrie 1999. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 15 decembrie 1999.

            Pentru Comisie

         Erkki LIIKANEN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 76, 6.4.1970, p. 1.

      (2)  JO L 350, 28.12.1998, p. 1.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (4)  JO L 11, 16.1.1999, p. 25.
   ANEXĂ
   MODIFICĂRI ALE ANEXELOR I, VI, X ȘI XI ALE DIRECTIVEI 70/220/CEE
   A.   Anexa I se modifică după cum urmează:

               1.

               Punctul 5.1.4.1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „5.1.4.1.

                           Orice vehicul echipat cu un computer de control al emisiilor trebuie să fie prevăzut cu funcții care să împiedice orice modificare, cu excepția celor autorizate de producător. Producătorul autorizează doar modificările necesare pentru diagnosticarea, întreținerea, inspecția, adaptarea sau repararea autovehiculului. Orice coduri informatice sau parametri de exploatare reprogramabili trebuie să nu permită utilizarea neautorizată și să permită un nivel de protecție cel puțin la fel de bun ca dispozițiile din ISO DIS 15031-7 din octombrie 1998 (SAE J2186 din octombrie 1996), cu condiția ca schimbul de date privind securitatea să fie realizat prin protocoale și conector de diagnostic, astfel cum este prevăzut la punctul 6.5 al anexei XI, apendicele 1. Orice cipuri de memorie de calibrare amovibile trebuie să fie turnate, închise într-un container sigilat sau protejate de algoritmi electronici și nu trebuie să poată fi schimbate fără utilizarea unor unelte și proceduri specializate.”

               2.

               Punctul 5.1.4.5 se înlocuiește cu următorul text:

                           „5.1.4.5.

                           Producătorii care folosesc sisteme de coduri informatice programabile (de ex. EEPROM, memorie programabilă protejată la scriere care poate fi ștearsă electric) trebuie să împiedice reprogramarea neautorizată. Producătorii trebuie să includă strategii avansate de protecție împotriva utilizării neautorizate și funcții de protejare la scriere care solicită acces electronic la un computer extern administrat de producător. Metodele care oferă un nivel adecvat de protecție la utilizarea neautorizată vor fi aprobate de autoritate.”

               3.

               Punctele 8.1, 8.2, 8.3 și 8.4 se înlocuiesc cu următorul text:
               „8.1.   Vehicule echipate cu motor cu aprindere prin scânteie
               Începând cu 1 ianuarie 2000 pentru noile tipuri și începând cu 1 ianuarie 2001 pentru toate tipurile, vehiculele din categoria M1, cu excepția celor a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg, precum și vehiculele din categoria N1 clasa I trebuie să fie echipate cu sistem de diagnosticare la bord (OBD) pentru controlul emisiilor, conform anexei XI.
               Începând cu 1 ianuarie 2001 pentru noile tipuri și începând cu 1 ianuarie 2002 pentru toate tipurile, vehiculele din categoria N1 clasele II și III și cele din categoria M1 a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg trebuie să fie echipate cu un sistem de diagnosticare la bord (OBD) pentru controlul emisiilor, conform anexei XI.
               8.2.   Vehicule echipate cu motor cu aprindere prin comprimare
               Vehicule din categoria M1, cu excepția:

                           —

                           vehiculelor proiectate să transporte mai mult de 6 ocupanți, inclusiv șoferul;

                           —

                           vehiculelor a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg,

                     începând cu 1 ianuarie 2003 pentru noile tipuri și începând cu 1 ianuarie 2004 pentru toate tipurile, trebuie să fie echipate cu sistem de diagnosticare la bord (OBD) pentru controlul emisiilor, conform anexei XI.
               Dacă noi tipuri de autovehicule cu aprindere prin comprimare care sunt introduse în circulație înaintea acestei date sunt echipate cu un sistem OBD, se aplică dispozițiile de la punctele 6.5.3-6.5.3.6 din anexa XI, apendicele 1.
               8.3.   Vehicule echipate cu motor cu aprindere prin comprimare exceptate de la dispozițiile punctului 8.2.
               Începând cu 1 ianuarie 2003 pentru noile tipuri și începând cu 1 ianuarie 2006 pentru toate tipurile, vehiculele din categoria M1 exceptate de la dispozițiile de la punctul 8.2, cu excepția celor din categoria M1 echipate cu motor cu aprindere prin comprimare și a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg, precum și vehiculele din categoria N1 echipate cu motor cu aprindere prin comprimare trebuie să fie echipate cu sisteme de diagnosticare la bord (OBD) pentru controlul emisiilor, conform anexei XI.
               Începând cu 1 ianuarie 2006 pentru noile tipuri și începând cu 1 ianuarie 2007 pentru toate tipurile, vehiculele din categoria N1, clasele II și III, echipate cu motoare cu aprindere prin comprimare și vehiculele din categoria M1 echipate cu motor cu aprindere prin comprimare și a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg trebuie să fie echipate cu sisteme de diagnosticare la bord (OBD) pentru controlul emisiilor, conform anexei XI.
               Dacă vehiculele cu motor cu aprindere prin comprimare care sunt introduse în circulație înaintea datelor specificate la acest punct sunt echipate cu sisteme OBD, se aplică dispozițiile de la punctele 6.5.3-6.5.3.6 din anexa XI, apendicele 1.
               8.4.   Vehicule din alte categorii
               Vehiculele din alte categorii sau vehiculele din categoria M1 și N1 neacoperite de punctele 8.1, 8.2 și 8.3 pot fi echipate cu un sistem OBD. În acest caz se aplică dispozițiile de la punctele 6.5.3 – 6.5.3.6 din anexa XI, apendicele 1.”

         B.   În anexa VI, tabelul din apendicele 2 intitulat „Profilul temperaturii ambiante diurne pentru calibrarea incintei și încercarea de emisie diurnă” se înlocuiește cu următorul tabel:

      „Profilul temperaturii ambiante diurne pentru calibrarea incintei și încercarea de emisie diurnă

                  Timp
                  (ore)

                  Temperatură
                  (°C)

                  Calibrare

                  Încercare

                  13

                  0/24

                  20

                  14

                  1

                  20,2

                  15

                  2

                  20,5

                  16

                  3

                  21,2

                  17

                  4

                  23,1

                  18

                  5

                  25,1

                  19

                  6

                  27,2

                  20

                  7

                  29,8

                  21

                  8

                  31,8

                  22

                  9

                  33,3

                  23

                  10

                  34,4

                  24/0

                  11

                  35

                  1

                  12

                  34,7

                  2

                  13

                  33,8

                  3

                  14

                  32

                  4

                  15

                  30

                  5

                  16

                  28,4

                  6

                  17

                  26,9

                  7

                  18

                  25,2

                  8

                  19

                  24

                  9

                  20

                  23

                  10

                  21

                  22

                  11

                  22

                  20,8

                  12

                  23

                  20,2”

   C.   Anexa X se modifică după cum urmează:

               1.

               Tabelul de la punctul 1.8 se înlocuiește cu următorul tabel:

               2.

               Punctele de la 1.8.1 la 1.8.5 se renumerotează de la 1.8.2 la 1.8.6.

               3.

               Nota de subsol 4 de la punctele 1.8.3.1 la 1.8.3.4 se renumerotează ca nota de subsol 3. Nota de subsol 5 de la punctele 1.8.3.5 la 1.8.3.8 se renumerotează ca nota de subsol 2.
               Notele de subsol 4 și 5 se elimină.

         D.   Anexa XI se modifică după cum urmează:

               1.

               În versiunea în limba engleză, se adaugă punctul 2.19 cu următorul conținut:

                           „2.19

                           «Informații pentru reparare» înseamnă toate informațiile necesare pentru diagnosticarea, întreținerea, inspectarea, monitorizarea periodică sau repararea vehiculului și pe care producătorul le furnizează reprezentanților de vânzări și atelierelor de reparații autorizate. Când este necesar, aceste informații includ manuale de întreținere, manuale tehnice, informații de diagnosticare (de ex. valori teoretice minime și maxime pentru măsurare), scheme electrice, numărul de identificare pentru calibrare software aplicabil unui tip de vehicul, instrucțiuni pentru cazuri speciale și individuale, informații despre unelte și echipamente, informații privind înregistrarea datelor și date bidirecționale de monitorizare și încercare. Producătorul nu este obligat să furnizeze informații care intră sub incidența drepturilor de proprietate intelectuală sau care constituie know-how-ul producătorilor și/sau furnizorilor de echipamente originale; în acest caz, accesul la informațiile tehnice necesare nu trebuie să fie restricționat în mod reținute abuziv.”

               2.

               Acest punct privește doar varianta în limba portugheză.

               3.

               Se adaugă punctul 2.20 cu următorul conținut:

                           „2.20.

                           «Deficiență» înseamnă, în privința sistemelor OBD pentru vehicule, că până la două componente sau sisteme separate care sunt monitorizate conțin caracteristici de exploatare permanente sau temporare ce afectează monitorizarea OBD, altfel eficientă, a acelor componente sau sisteme sau nu respectă toate celelalte cerințe detailate pentru OBD. Vehiculele pot fi omologate, înregistrate și vândute cu aceste deficiențe, conform cerințelor de la punctul 4 al prezentei anexe.”

               4.

               Punctul 3.1.1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.1.1.

                           Accesul la sistemul OBD necesar pentru inspectarea, diagnosticarea, întreținerea sau repararea vehiculelor trebuie să fie nerestricționat și standardizat. Toate codurile de eroare referitoare la emisii trebuie să fie conforme cu punctul 6.5.3.4 din apendicele 1 la prezenta anexă.”

               5.

               Punctul 3.2.2.2 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.2.2.2.

                           Dacă producătorul poate demonstra autorităților că detectarea unor niveluri înalte ale procentelor de rateuri la aprindere tot nu este posibilă sau că rateurile la aprindere nu pot fi distinse de alte fenomene (de ex. drumuri dificile, schimbări ale raportului de transmisie, perioada după pornirea motorului etc.), sistemul de monitorizare a rateurilor poate fi dezactivat când sunt îndeplinite asemenea condiții.”

               6.

               Punctul 3.3.2 și tabelul se înlocuiesc cu următoarele:

                           „3.3.2

                           Sistemul OBD trebuie să indice defectarea unei componente sau a unui sistem legat de emisii, dacă acea defectare duce la emisii care depășesc valorile limită indicate mai jos:

                                       Masa de referință
                                       (RW)
                                       (kg)

                                       Masa de monoxid de carbon

                                       Masa totală de hidrocarburi

                                       Masa de oxizi de azot

                                       Masa de particule (1)

                                       CategoriaClasa (CO)
                                       L1

                                       (g/km)

                                       (THC)
                                       L2

                                       (g/km)

                                       (NOx)
                                       L3

                                       (g/km)

                                       (PM)
                                       L4

                                       (g/km)

                                       Benzină

                                       Motorină

                                       Benzină

                                       Motorină

                                       Benzină

                                       Motorină

                                       Motorină

                                       M (2)
                                           (4)

                                       -

                                       toate

                                       3,20

                                       3,20

                                       0,40

                                       0,40

                                       0,60

                                       1,20

                                       0,18

                                       N1
                                           (3)
                                           (4)

                                       I

                                       RW ≤ 1 305

                                       3,20

                                       3,20

                                       0,40

                                       0,40

                                       0,60

                                       1,20

                                       0,18

                                       II

                                       1 305 < RW ≤ 1 760

                                       5,80

                                       4,00

                                       0,50

                                       0,50

                                       0,70

                                       1,60

                                       0,23

                                       III

                                       1 760 < RW

                                       7,30

                                       4,80

                                       0,60

                                       0,60

                                       0,80

                                       1,90

                                       0,28

               7.

               Punctul 3.3.3.1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.3.3.1.

                           Reducerea eficienței convertizorului catalitic cu privire doar la emisiile de hidrocarburi. Producătorii pot monitoriza doar catalizatorul din amonte sau în combinație cu următorul (următoarele) catalizator (catalizatoare) din aval. Fiecare catalizator sau combinație de catalizatoare monitorizată se consideră că funcționează necorespunzător când emisiile depășesc valoarea limită de hidrocarburi indicat în tabelul de la punctul 3.3.2;”.

               8.

               Punctul 3.3.3.5 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.3.3.5.

                           Dacă nu este monitorizată în alt mod, orice altă componentă a grupului propulsor conectată la un calculator care are legătură cu emisiile, inclusiv orice senzori relevanți care permit îndeplinirea funcțiilor de monitorizare, trebuie monitorizată pentru a se verifica continuitatea circuitului.”

               9.

               Punctul 3.3.4.5 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.3.4.5.

                           Dacă nu este monitorizată în alt mod, orice altă componentă a grupului propulsor conectată la un calculator care are legătură cu emisiile trebuie monitorizată pentru a se verifica continuitatea circuitului.”

               10.

               Punctul 3.6.1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.6.1.

                           Distanța parcursă de vehicul în timpul perioadei de activare a MI trebuie să fie disponibilă în orice moment prin intermediul portului serial de pe conectorul standard (5).

               11.

               Punctul 3.7.1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.7.1.

                           Dacă rateurile la aprindere la niveluri care pot duce la defectarea catalizatorului (așa cum este specificat de producător) nu mai sunt prezente sau dacă funcționarea motorului se face în condiții de regim de viteză și încărcare aduse la un nivel la care nivelul rateurilor nu mai riscă să ducă la defectarea catalizatorului, MI poate fi readus la starea anterioară de activare din timpul primului ciclu de conducere la care a fost detectat nivelul rateurilor și poate fi trecut pe modul normal de activare la următoarele cicluri de conducere. Dacă MI este readus la starea anterioară de activare, pot fi șterse codurile de eroare și imaginile fixe stocate.”

               12.

               Se adaugă punctul 4 cu următorul conținut:
               „4.   Cerințe referitoare la omologarea de tip a sistemului de diagnosticare la bord (OBD)
               4.1.   Producătorul poate cere autorității acceptarea unui sistem OBD pentru omologare, chiar dacă sistemul conține una sau mai multe deficiențe care nu permit îndeplinirea în totalitate a cerințelor din prezenta anexă.
               La analizarea cererii, autoritatea determină dacă respectarea cerințelor din prezenta anexă este nerealizabilă sau nerezonabilă.
               Autoritatea ia în considerare date de la producător care detailează factori ca fezabilitatea tehnică, termenul de execuție și ciclurile de producție, inclusiv introducerea și retragerea progresivă a motoarelor sau designurilor de vehicule și modernizările programate ale calculatoarelor, gradul în care sistemul OBD va fi eficace în ceea ce privește respectarea cerințelor prezentei directive și faptul că producătorul a demonstrat un nivel acceptabil de efort în vederea îndeplinirii cerințelor prezentei directive.
               4.2.1.   Autoritatea nu va accepta nici o cerere de omologare de tip a unui sistem cu deficiență dacă funcția de monitorizare cerută lipsește total.
               4.2.2.   Autoritatea nu va accepta nici o cerere de omologare de tip a unui sistem cu deficiență care nu respectă valorile limită pentru OBD vizate la punctul 3.3.2.
               4.3.   La determinarea ordinii identificate a deficiențelor, autoritatea identifică mai întâi deficiențele referitoare la punctele 3.3.3.1., 3.3.3.2. și 3.3.3.3 din prezenta anexă pentru motoare cu aprindere prin scânteie și punctele 3.3.4.1., 3.3.4.2., 3.3.4.3 din prezenta anexă pentru motoare cu aprindere prin comprimare.
               4.4.   Înaintea sau în timpul omologării de tip, nici o un sistem cu deficiență nu va fi admis în ceea ce privește cerințele de la punctul 6.5, cu excepția punctului 6.5.3.4 din apendicele 1 la prezenta anexă.
               4.5.   Perioada de timp pentru care pot fi admise deficiențele

                           4.5.1.

                           O deficiență poate fi menținută o perioadă de doi ani de la data omologării de tip a vehiculului, cu excepția situației când se poate demonstra în mod corespunzător că pentru corectarea deficienței ar fi necesare modificări substanțiale în construcția vehiculului și prelungirea termenului de execuție la mai mult de doi ani. Într-un asemenea caz, deficiența nu poate fi menținută pe o perioadă mai mare de 3 ani.

                           4.5.2.

                           Un producător poate cere ca autoritatea care i-a acordat omologarea de tip originală să îi accepte retroactiv prezența unei deficiențe, când aceasta este constatată după omologarea de tip originală. În acest caz, deficiența poate fi menținută o perioadă de doi ani de la data notificării autorității de omologare, cu excepția situației când pentru corectarea deficienței ar fi necesare modificări substanțiale în construcția vehiculului și prelungirea termenului de execuție la mai mult de doi ani. Într-un asemenea caz, deficiența nu poate fi menținută pe o perioadă mai mare de 3 ani.

                     4.6.   Autoritatea notifică tuturor autorităților din alte state membre decizia sa în privința acceptării unei cereri de omologare de tip a unui sistem cu deficiență, conform cerințelor articolului 4 din Directiva 70/156/CEE.”

               13.

               Apendicele 1 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Al treilea paragraf de la punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:
                           „Dacă, atunci când este supus la o încercare vehiculul este echipat cu componenta sau dispozitivul defectuos, sistemul OBD este aprobat dacă MI este activat. Sistemul OBD este aprobat și dacă MI este activat sub valorile limită OBD.”

                           (b)

                           A doua liniuță de la punctul 2.1 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „—

                                       precondiționarea vehiculului cu simularea unei disfuncționalități în timpul precondiționării specificate la punctele 6.2.1. și 6.2.2.”

                           (c)

                           Punctul 6.3.1.5 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „6.3.1.5.

                                       Deconectarea electrică a dispozitivului de control al evacuării prin evaporare (dacă vehiculul este echipat cu un astfel de dispozitiv). Pentru acest mod specific de funcționare defectuoasă nu este necesară efectuarea încercării de tip I.”

                           (d)

                           Al doilea paragraf de la punctul 6.5.1.2 se înlocuiește cu următorul text:
                           „Semnalele trebuie să fie furnizate în unități standard, pe baza specificațiilor de la 6.5.3. Semnalele efective trebuie să identificate clar, separat de semnalele cu valoare de eroare sau de cele de mod degradat.”

                           (e)

                           Punctul 6.5.1.5. se completează după cum urmează:

                                       „6.5.1.5.

                                       De la 1 ianuarie 2003 pentru noile tipuri și de la 1 ianuarie 2005 pentru toate tipurile de vehicule care sunt introduse în circulație, numărul de identificare a calibrării software este comunicat printr-un port serial de pe conectorul de legătură de date standardizat. Numărul de identificare a calibrării software este indicat în format standardizat.”

                           (f)

                           Punctele 6.5.3.1 la 6.5.3.6. se înlocuiesc cu următorul text:
                           6.5.3.1.   Ca legătură de comunicare între calculatorul de bord și cel extern trebuie să se utilizeze unul dintre următoarele standarde, cu restricțiile descrise:

                                       ISO 9141-2 «Vehicule rutiere – Sisteme de diagnosticare – Cerințe CARB privind schimbul de informații digitale»;

                                       ISO FDIS 11519-4 «Vehicule rutiere – Comunicații de date seriale la viteză redusă – Partea a 4-a: Interfață de comunicare de date clasă B (SAE J1850)». Mesajele legate de emisii trebuie să utilizeze controlul redundanței ciclice și antetul de 3 octeți și să nu utilizeze separările între octeți sau sumele de control.

                                       ISO FDIS 14230 – Partea a 4-a «Vehicule rutiere – Sisteme de diagnosticare – Protocolul Keyword 2000».

                                       ISO WD 15765-4 – «Vehicule de teren – Sisteme de diagnosticare, diagnostice pe CAN – Partea a 4-a: Cerințe pentru sisteme legate de emisii».

                                 6.5.3.2.   Echipamentul de încercare și instrumentele de diagnosticare necesare pentru a comunica cu sistemele OBD trebuia să satisfacă sau să depășească specificația funcțională indicată în ISO DIS 15031-4 – din iunie 1998 (SAE J1978 – datat februarie 1998).
                           6.5.3.3.   Datele de diagnosticare de bază (astfel cum sunt specificate la punctul 6.5.1) și informațiile de control bidirecționale trebuie să fie furnizate în formatul și unitățile descrise în ISO DIS 15031-5 – datat octombrie 1998 (SAE J1979 – datat septembrie 1997) și trebuie să fie puse la dispoziție printr-un instrument de diagnosticare care respectă cerințele standardului ISO DIS 15031-4 – datat iunie 1998 (SAE J 1978 – datat februarie 1998).
                           6.5.3.4.   Când se înregistrează o deficiență, producătorul trebuie să o identifice utilizând un cod de eroare corespunzător, consecvent cu cele menționate la punctul 6.3 din ISO DIS 15031-6 – din octombrie 1998 (SAE J2012 – datat iulie 1996) privind «Coduri de eroare la diagnosticarea sistemului grup propulsor» (codurile de eroare P0). Dacă această identificare nu este posibilă, producătorul poate folosi coduri de eroare pentru diagnosticare în conformitate cu punctele 5.3 și 5.6 din ISO DIS 15031-6 din octombrie 1998 (SAE J2012 – datat iulie 1996) (codurile de eroare P1). Codurile de eroare trebuie să fie complet accesibile prin echipamentul de diagnosticare standardizat care respectă dispozițiile de la punctul 6.5.3.
                           Nu se aplică nota de la punctul 6.3 din ISO 15031-6 (SAE J2012 – datat iulie 1996) care urmează imediat după lista cu coduri de eroare din aceeași secțiune.
                           6.5.3.5.   Interfața conexiunii dintre vehicul și bancul de diagnosticare trebuie standardizată și trebuie să îndeplinească toate cerințele ISO DIS 15031-3 – datat decembrie 1998 (SAE J1962 – datat februarie 1998). Poziția instalației trebuie să fie aprobată de autoritatea de omologare, astfel încât să fie ușor accesibilă personalului de întreținere, dar protejată de deteriorări accidentale în condiții normale de utilizare.
                           6.5.3.6.   De asemenea, producătorul trebuie să facă accesibile, dacă este cazul contra cost, informațiile tehnice necesare pentru reparația sau întreținerea autovehiculelor, dacă aceste informații nu intră sub incidența dreptului de proprietate intelectuală sau nu constituie know-how identificat într-o formă adecvată; într-o astfel de situație, accesul la informațiile tehnice necesare nu trebuie restricționat în mod abuziv.
                           La aceste informații este îndreptățită să aibă acces orice persoană angajată în activități comerciale de întreținere, reparații, depanare, inspectare sau încercare a vehiculelor, în fabricarea sau vânzarea pieselor de schimb sau accesoriilor, instrumentelor de diagnosticare și echipamentelor de încercare.”

      (1)  Pentru motoare cu aprindere prin comprimare.

      (2)  Cu excepția vehiculelor a căror masă maximă este mai mare de 2 500 kg.

      (3)  Și acele vehicule din categoria M care sunt specificate în nota de subsol 2.

      (4)  Propunerea Comisiei menționată în articolul 3 alineatul (1) din prezenta directivă conține valorile limită pentru OBD pentru 2005/6 pentru vehicule din categoriile M1 și N1.”

      (5)  Această cerință se aplică începând cu 1 ianuarie 2003 doar pentru noile tipuri de vehicule echipate cu un sistem electronic de înregistrare a vitezei în cadrul calculatorului de bord. Se aplică tuturor tipurilor de vehicule care sunt introduse în circulație începând cu 1 ianuarie 2005.”


title: Directiva 93/52/CEE a Consiliului din 24 iunie 1993 de modificare a Directivei 89/556/CEE de stabilire a condițiilor de sănătate animală care reglementează schimburile intracomunitare și importurile de embrioni de animale domestice din specia bovină provenind din țări terțe

text:
               03/Volumul 13

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               52

         31993L0052

               L 175/21

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/52/CEE A CONSILIULUI

   din 24 iunie 1993
   de modificare a Directivei 89/556/CEE de stabilire a condițiilor de sănătate animală care reglementează schimburile intracomunitare și importurile de embrioni de animale domestice din specia bovină provenind din țări terțe
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 43,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   întrucât articolul 1 din Directiva 89/556/CEE a Consiliului din 25 septembrie 1989 de stabilire a condițiilor de sănătate animală care reglementează schimburile intracomunitare și importurile de embrioni de animale domestice din specia bovină provenind din țări terțe (3) a exclus din domeniul de aplicare al directivei în cauză embrionii care rezultă din anumite tehnici; întrucât embrionii supuși unor tehnici care implică penetrarea zonei pelucide se pot comercializa sau se pot importa în măsura în care respectă cerințele directivei menționate anterior înainte de folosirea acestor tehnici, pe baza anumitor garanții suplimentare; întrucât embrionii care rezultă dintr-o fertilizare in vitro se pot, de asemenea, introduce în schimburi sau pot fi importați, pe baza unor garanții corespunzătoare;
   întrucât garanțiile suplimentare impun unele modificări ale anexelor care sunt de competența Comisiei, în conformitate cu articolul 16 din Directiva 89/556/CEE;
   întrucât este oportun să se aducă alte modificări acestei directive pentru a clarifica starea materialului seminal utilizat pentru fecundarea ovulelor și pentru a lua în considerare noua politică privind febra aftoasă din Comunitate,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 89/556/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Prezenta directivă nu se aplică embrionilor care rezultă dintr-un transfer de nuclee.”

               2.

               La articolul 2 se adaugă următoarea literă:

                           „(g)

                           echipă de producție a embrionilor: echipa de colectare a embrionilor aprobată oficial pentru fertilizarea in vitro în conformitate cu condițiile enunțate de anexa corespondentă.”

               3.

               La articolul 3 litera (a), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:

                           „(a)

                           au fost concepuți prin inseminare artificială sau prin fertilizare in vitro cu materialul seminal al unui donator dintr-un centru de colectare a materialului seminal aprobat de autoritatea competentă pentru colectarea, tratarea și depozitarea materialului seminal sau cu material seminal importat în conformitate cu Directiva 88/407/CEE (4).

               4.

               Articolul 4 se elimină.

               5.

               La articolul 5, se inserează următorul alineat:
               „(2a)   O echipă de producție a embrionilor rezultați dintr-o fecundare in vitro nu este aprobată decât în cazul în care se respectă dispozițiile anexei corespondente la prezenta directivă și în cazul în care echipa de producție a embrionilor este în măsură să respecte celelalte dispoziții relevante din prezenta directivă și în special dispozițiile prevăzute la alineatele (1) și (2) din prezentul articol, care se aplică mutatis mutandis.”

               6.

               La articolul 9, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Pentru a stabili dispozițiile de sănătate animală în materie de febră aftoasă în conformitate cu alineatul (1), trebuie să se țină seama de faptul că:

                           —

                           din țările terțe care efectuează vaccinarea împotriva febrei aftoase se pot importa numai embrioni congelați. Acești embrioni trebuie depozitați în condiții autorizate pe parcursul unei perioade de minimum treizeci de zile înainte de expediere;

                           —

                           animalele donatoare trebuie să provină dintr-o exploatație în care nici un animal nu a fost vaccinat împotriva febrei aftoase în decursul celor treizeci de zile anterioare colectării și care să nu facă obiectul nici unei măsuri de interdicție sau de carantină.”

               7.

               Articolele 11, 12 și 13 se înlocuiesc cu următorul text:
               „Articolul 11
               Principiile și normele prevăzute de Directiva 90/675/CEE (5) se aplică, în special în ceea ce privește organizarea controalelor care trebuie efectuate de statele membre și urmările acestora, precum și în ceea ce privește măsurile de protecție care trebuie puse în aplicare.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data de 1 ianuarie 1994. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         B. WESTH

      (1)  JO C 63, 5.3.1993, p. 11.

      (2)  JO C 150, 31.5.1993.

      (3)  JO L 302, 19.10.1989, p. 1, astfel cum a fost modificată prin Directiva 90/425/CEE (JO L 224, 18.8.1990, p. 29).

      (4)  JO L 194, 22.7.1988, p. 10, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 90/425/CEE (JO L 224, 18.8.1990, p. 29).”

      (5)  JO L 373, 31.12.1990, p. 1, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 1601/92 (JO L 173, 27.6.1992, p. 13).”


title: Directiva 98/46/CE a Consiliului din 24 iunie 1998 de modificare a anexelor A, D (capitolul I) și F la Directiva 64/432/CEE privind problemele de sănătate animală care afectează comerțul intracomunitar cu bovine și porcine

text:
               03/Volumul 24

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               253

         31998L0046

               L 198/22

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/46/CE A CONSILIULUI

   din 24 iunie 1998
   de modificare a anexelor A, D (capitolul I) și F la Directiva 64/432/CEE privind problemele de sănătate animală care afectează comerțul intracomunitar cu bovine și porcine
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Directiva 64/432/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de sănătate animală care afectează comerțul intracomunitar cu bovine și porcine (1), în special articolul 16 alineatul (1) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei (2),
   având în vedere avizul Parlamentului European (3),
   întrucât, în conformitate cu articolul 16 din Directiva 64/432/CEE, Comisiei i s-a solicitat să prezinte propuneri de modificare a anexelor A, D (capitolul I) și F la directiva respectivă, în special în ceea ce privește adaptarea acestora la progresul tehnologic;
   întrucât, în conformitate cu același articol, Consiliul urmează să se pronunțe cu privire la aceste propuneri, cu majoritate calificată, înainte de 1 ianuarie 1998;
   întrucât, în ultimul timp, dezvoltarea procedurilor administrative veterinare de gestionare a șeptelului, de control al circulației animalelor, de identificare a animalelor și de gestionare a informației în ceea ce privește controlul bolilor necesită modificarea anumitor anexe la Directiva 64/432/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexele A, D (capitolul I) și F la Directiva 64/432/CEE se înlocuiesc cu anexele la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 iulie 1999. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 1998.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. CUNNINGHAM

      (1)  JO 121, 29.7.1964, p. 1977/64. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 97/12/CE (JO L 109, 25.4.1997, p. 1).

      (2)  JO C 266, 3.9.1997, p. 4 și JO C 337, 7.11.1997, p. 1.

      (3)  JO C 14, 19.1.1998, p. 58.
   ANEXA I

         „ANEXA A
         I.   Șeptel de bovine oficial indemn de tuberculoză
         În sensul prezentei secțiuni, «bovine» înseamnă toate bovinele, cu excepția animalelor folosite în evenimente culturale sau sportive.
         1.   Se consideră că un șeptel de bovine este oficial indemn de tuberculoză în cazul în care:

                     (a)

                     nici un animal nu prezintă semne clinice de tuberculoză;

                     (b)

                     toate bovinele cu vârsta mai mare de șase săptămâni au prezentat o reacție negativă la cel puțin două teste oficiale intradermice de tuberculinare, efectuate în conformitate cu anexa B, într-un interval de șase luni de la eliminarea oricărei infecții din șeptel și în intervalul următor de șase luni, sau, în cazul în care șeptelul a fost constituit exclusiv din animale ce provin din șepteluri oficial indemne de tuberculoză, primul test se efectuează după minimum 60 de zile de la constituirea șeptelului și al doilea test nu este necesar;

                     (c)

                     după încheierea primului test prevăzut la litera (b), în șeptel nu au fost introduse bovine cu vârsta mai mare de șase săptămâni, cu excepția cazului în care acestea au prezentat o reacție negativă la un test intradermic de tuberculinare efectuat și evaluat în conformitate cu anexa B și care a avut loc în intervalul de 30 de zile anterior sau ulterior introducerii în șeptel; în cazul în care testul este efectuat ulterior introducerii în șeptel, animalul (animalele) trebuie izolat(e) fizic de celelalte animale, astfel încât să se evite orice contact direct sau indirect cu celelalte animale, până ce reacția se dovedește negativă.
                     Cu toate acestea, autoritatea competentă poate să nu solicite efectuarea acestui test în ceea ce privește circulația animalelor pe teritoriul propriu, în cazul în care animalul provine dintr-un șeptel oficial indemn de tuberculoză, cu excepția unui stat membru în care, la 1 ianuarie 1998 și până la obținerea statutului de regiune oficial indemnă de tuberculoză, autoritatea competentă a solicitat efectuarea acestor teste în cazul animalelor care circulă între șepteluri ce participă într-un sistem în rețea, în conformitate cu articolul 14.

               2.   Statutul oficial indemn de tuberculoză al unui șeptel de bovine se menține în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile detaliate la punctul 1 literele (a) și (c) continuă să se aplice;

                     (b)

                     animalele care intră în exploatație provin exclusiv din șepteluri cu statut oficial indemn de tuberculoză;

                     (c)

                     cu excepția vițeilor cu vârsta mai mică de șase săptămâni născuți în exploatație, toate animalele din exploatație sunt supuse, anual, unui test de tuberculinare de rutină în conformitate cu anexa B.
                     Cu toate acestea, autoritatea competentă a unui stat membru poate, pentru statul membru sau pentru o parte a statului membru în care toate șeptelurile de bovine sunt incluse într-un program oficial de combatere a tuberculozei, să modifice frecvența testărilor de rutină, după cum urmează:

                                 —

                                 în cazul în care media – stabilită la data de 31 decembrie a fiecărui an – procentajelor anuale de șepteluri de bovine la care s-a confirmat infectarea cu tuberculoză nu depășește 1 % din șeptelurile aflate în zona determinată în decursul celor mai recente două perioade anuale de supraveghere, intervalul între testările de rutină ale șeptelului poate crește la doi ani, iar masculii pentru îngrășat dintr-o unitate epidemiologică izolată pot fi scutiți de testul de tuberculinare, cu condiția să provină din șepteluri oficial indemne de tuberculoză, iar autoritatea competentă să garanteze că masculii pentru îngrășat nu vor fi folosiți pentru reproducere și vor fi trimiși direct la locul de sacrificare;

                                 —

                                 în cazul în care media – stabilită la data de 31 decembrie a fiecărui an – procentajelor anuale de șepteluri de bovine la care s-a confirmat infectarea cu tuberculoză nu depășește 0,2 % din șeptelurile aflate în zona determinată în decursul celor mai recente două perioade de supraveghere de câte doi ani, intervalul între testările de rutină poate crește la trei ani și/sau vârsta la care animalele trebuie să fie supuse la aceste testări poate crește la 24 de luni;

                                 —

                                 în cazul în care media – stabilită la data de 31 decembrie a fiecărui an – procentajelor anuale de șepteluri de bovine la care s-a confirmat infectarea cu tuberculoză nu depășește 0,1 % din șeptelurile aflate în zona determinată în decursul celor mai recente două perioade de supraveghere de câte trei ani, intervalul între testările de rutină poate crește la patru ani sau, sub rezerva respectării următoarelor condiții, autoritatea competentă poate scuti șeptelurile de testul de tuberculinare:

                                             1.

                                             înaintea introducerii în șeptel, toate bovinele sunt supuse unui test intradermic de tuberculinare, la care prezintă o reacție negativă;

                                             2.

                                             toate bovinele sacrificate sunt examinate pentru depistarea leziunilor produse de tuberculoză, leziunile depistate fiind supuse unei examinări histopatologice și bacteriologice pentru confirmarea tuberculozei.

                           De asemenea, autoritatea competentă poate crește frecvența testelor de tuberculinare în ceea ce privește un stat membru sau o parte a acestuia, în cazul în care frecvența cazurilor de tuberculoză a crescut.

               3A.   Statutul oficial indemn de tuberculoză al unui șeptel se suspendă în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile detaliate la punctul (2) nu mai sunt îndeplinite;
                     sau

                     (b)

                     se consideră că unul sau mai multe animale au prezentat o reacție pozitivă la un test de tuberculinare sau în cazul în care, la examinarea post-mortem, se suspectează un caz de tuberculoză.
                     Atunci când se consideră că un animal a prezentat o reacție pozitivă, acesta este îndepărtat din șeptel și sacrificat. Se efectuează examinările post-mortem, de laborator și epidemiologice adecvate ale animalului care a prezentat o reacție pozitivă sau ale carcasei animalului suspect. Statutul șeptelului va rămâne suspendat până la finalizarea tuturor examinărilor de laborator. În cazul în care nu se confirmă prezența tuberculozei, suspendarea statutului oficial indemn de tuberculoză poate fi ridicată după testarea cu rezultate negative a tuturor animalelor cu vârsta mai mare de șase săptămâni după minimum 42 de zile de la îndepărtarea animalului (animalelor) care au reacționat pozitiv;
                     sau

                     (c)

                     în șeptel există animale cu statut incert, în conformitate cu anexa B. În acest caz, statutul șeptelului rămâne suspendat până la clarificarea statutului animalelor respective. Acestea trebuie izolate de celelalte animale ale șeptelului până când statutul lor este clarificat prin testarea după 42 de zile sau prin examinarea post-mortem și de laborator;

                     (d)

                     cu toate acestea, prin derogare de la cerințele prevăzute la punctul (c), în statul membru în care autoritatea competentă efectuează testări de rutină ale șeptelului prin utilizarea testului comparativ de tuberculinare descris în anexa B și în cazul unui șeptel în care nu au fost declarate animale cu reacții pozitive confirmate timp de cel puțin trei ani, autoritatea competentă poate decide să nu limiteze circulația altor animale în interiorul șeptelului, cu condiția ca statutul animalelor cu reacții neconcludente să fie clarificat prin testarea după 42 de zile, iar animalele din exploatație să nu fie introduse în comerțul intracomunitar până la clarificarea statutului animalelor cu reacții neconcludente. În cazul în care, la testare, animalele respective prezintă o reacție pozitivă sau continuă să prezinte reacții neconcludente, se aplică dispozițiile prevăzute la punctul (b). În cazul în care prezența bolii este confirmată ulterior, toate animalele care ies din exploatație de la data efectuării ultimului test al șeptelului cu rezultate exclusiv negative trebuie localizate și testate.

               3B.   Statutul oficial indemn de tuberculoză al șeptelului se retrage în cazul în care prezența tuberculozei este confirmată prin izolarea M. bovis la examinarea de laborator.
         Autoritatea competentă poate retrage statutul în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile detaliate la punctul 2 nu mai sunt îndeplinite;

                     (b)

                     la examinarea post-mortem se observă leziuni clasice provocate de tuberculoză;

                     (c)

                     o investigație epidemiologică stabilește probabilitatea unei infecții;

                     (d)

                     din orice alte motive considerate necesare pentru controlul tuberculozei bovine.

               Localizarea și verificarea se realizează de către autoritatea competentă cu privire la orice șeptel suspect din punct de vedere epidemiologic. Statutul oficial indemn de tuberculoză rămâne retras până la finalizarea operațiunilor de curățare și dezinfectare a unității și a ustensilelor și până la momentul în care toate animalele cu vârsta mai mare de șase săptămâni prezintă reacții negative la cel puțin două teste consecutive de tuberculinare, primul test fiind efectuat după minimum 60 de zile, iar al doilea după minimum patru luni și maximum 12 luni de la îndepărtarea ultimului animal cu reacție pozitivă la test.
         4.   Pe baza informațiilor prezentate în conformitate cu articolul 8, un stat membru sau o parte a unui stat membru pot fi declarate oficial indemne de tuberculoză, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, cu condiția respectării următoarelor condiții:

                     (a)

                     procentajul de șepteluri de bovine la care s-a confirmat infectarea cu tuberculoză nu a depășit 0,1 % anual din totalitatea șeptelurilor timp de șase ani consecutivi și cel puțin 99,9 % din șepteluri au obținut statutul oficial indemn de tuberculoză în fiecare an timp de șase ani consecutivi, al doilea procentaj fiind calculat la data de 31 decembrie a fiecărui an calendaristic;

                     (b)

                     în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 820/97 (1), există un sistem de identificare care permite identificarea șeptelurilor de origine și de tranzit pentru fiecare bovină;

                     (c)

                     toate bovinele sacrificate sunt supuse unei examinări oficiale post-mortem;

                     (d)

                     sunt respectate procedurile de suspendare și de retragere a statutului oficial indemn de tuberculoză.

               5.   Statul membru sau o parte a statului membru își păstrează statutul oficial indemn de tuberculoză în cazul în care respectă condițiile prevăzute la punctul 4 literele (a)–(d). Cu toate acestea, în cazul în care există dovezi cu privire la o schimbare semnificativă a situației privind tuberculoza într-un stat membru sau o parte a unui stat membru care au fost recunoscute oficial indemne de tuberculoză, Comisia poate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, să adopte o decizie de suspendare sau de revocare a statutului până la îndeplinirea cerințelor din prezenta decizie.
         II.   Șepteluri de bovine oficial indemne de bruceloză și indemne de bruceloză
         În sensul prezentei secțiuni, «bovine» înseamnă toate bovinele, cu excepția masculilor pentru îngrășat, cu condiția ca aceștia să provină din șepteluri oficial indemne de bruceloză, iar autoritatea competentă să garanteze că masculii pentru îngrășat nu vor fi folosiți pentru reproducere și vor fi trimiși direct la locul de sacrificare.
         1.   Se consideră că un șeptel de bovine este oficial indemn de bruceloză în cazul în care:

                     (a)

                     în șeptel nu există bovine vaccinate împotriva brucelozei, cu excepția femelelor vaccinate în urmă cu cel puțin trei ani;

                     (b)

                     nici o bovină nu a prezentat semne clinice de bruceloză de cel puțin șase luni;

                     (c)

                     toate bovinele cu vârsta mai mare de 12 luni au fost supuse unuia dintre următoarele regimuri de testare și au prezentat reacții negative, în conformitate cu anexa C:

                                 (i)

                                 două teste serologice prevăzute la punctul 10 la intervale de minimum trei luni și maximum 12 luni;

                                 (ii)

                                 trei teste ale probelor de lapte la intervale de trei luni, urmate după minimum șase săptămâni de un test serologic prevăzut la punctul 10;

                     (d)

                     orice bovină care intră în șeptel provine din șepteluri oficial indemne de bruceloză și, în cazul bovinelor cu vârsta mai mare de 12 luni, au prezentat un titru brucelic mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml la testul de seroaglutinare în conformitate cu anexa C sau au reacționat negativ la oricare dintre testele agreate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 în intervalul de 30 de zile anterior sau ulterior datei la care sunt introduse în șeptel: în cazul în care testarea are loc ulterior introducerii în șeptel, animalul (animalele) trebuie izolat(e) fizic de celelalte animale din șeptel, pentru a se evita contactul direct sau indirect cu acestea până ce reacția se dovedește negativă.

               2.   Statutul oficial indemn de bruceloză al unui șeptel de bovine se menține în cazul în care:

                     (a)

                     unul dintre următoarele regimuri de testare se desfășoară anual, cu rezultate negative, în conformitate cu anexa C:

                                 (i)

                                 trei teste inelare efectuate pe probe de lapte, la intervale de cel puțin trei luni;

                                 (ii)

                                 trei teste ELISA efectuate pe probe de lapte, la intervale de cel puțin trei luni;

                                 (iii)

                                 două teste inelare efectuate pe probe de lapte, la un interval de cel puțin trei luni, urmate de un test serologic efectuat după minimum șase săptămâni, în conformitate cu punctul 10;

                                 (iv)

                                 două teste ELISA efectuate pe probe de lapte, la un interval de cel puțin trei luni, urmate de un test serologic efectuat după minimum șase săptămâni, în conformitate cu punctul 10;

                                 (v)

                                 două teste serologice efectuate la un interval de minimum trei luni și maximum 12 luni.

                           Cu toate acestea, autoritatea competentă a unui stat membru poate, pentru statul membru sau pentru o parte a statului membru care nu este oficial indemnă de bruceloză, dar în care toate șeptelurile de bovine sunt incluse într-un program oficial de combatere a brucelozei, să modifice frecvența testărilor de rutină, după cum urmează:

                                 —

                                 în cazul în care sunt infectate cel mult 1 % din șeptelurile de bovine, poate fi suficient să se efectueze anual două teste inelare efectuate pe probe de lapte sau două teste ELISA efectuate pe probe de lapte la un interval de minimum trei luni ori un test serologic;

                                 —

                                 în cazul în care cel puțin 99,8 % din șeptelurile de bovine au fost recunoscute oficial indemne de bruceloză timp de cel puțin patru ani, intervalul între controale poate fi prelungit la doi ani, în cazul în care toate animalele cu vârsta mai mare de 12 luni sunt testate sau testarea poate fi limitată la animalele cu vârsta mai mare de 24 de luni, în cazul în care se continuă testarea anuală a șeptelurilor. Controalele trebuie efectuate cu unul dintre testele serologice prevăzute la punctul 10;

                     (b)

                     toate bovinele care intră în șeptel provin exclusiv din șepteluri cu statut oficial indemne de bruceloză și, în cazul bovinelor cu vârsta mai mare de 12 luni, au prezentat un titru brucelic mai mic de 30 de unități internaționale (UI) de aglutinare/ml la un test de seroaglutinare în conformitate cu anexa C sau au reacționat negativ la oricare dintre testele agreate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 în intervalul de 30 de zile anterior sau ulterior datei la care au fost introduse în șeptel; în cazul în care testul este efectuat ulterior introducerii în șeptel, animalul (animalele) trebuie izolat(e) fizic de celelalte animale, pentru a se evita contactul direct sau indirect cu acestea până ce reacția se dovedește negativă.
                     Cu toate acestea, testul prevăzut la punctul (b) nu este obligatoriu în statele membre sau în regiuni ale statelor membre în care procentajul de șepteluri de bovine infectate cu bruceloză nu a depășit 0,2 % timp de cel puțin doi ani și în cazul în care animalele provin din șepteluri de bovine oficial indemne de bruceloză din statul membru sau regiunea respectivă și în timpul transportului nu au intrat în contact cu bovine cu statut inferior;

                     (c)

                     sub rezerva punctului (b), bovinele care provin din șepteluri indemne de bruceloză pot fi introduse într-un șeptel oficial indemn de bruceloză în cazul în care au vârsta mai mare de 18 luni și, în cazul în care au fost vaccinate împotriva brucelozei, vaccinarea a avut loc în urmă cu cel puțin un an.
                     În intervalul de 30 de zile anterior introducerii în șeptel, aceste animale trebuie să fi prezentat un titru brucelic mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml și un rezultat negativ la reacția de fixare a complementului sau la un alt test agreat în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
                     Totuși, în cazul în care o femelă din specia bovină dintr-un șeptel indemn de bruceloză este introdusă într-un șeptel oficial indemn de bruceloză, în conformitate cu dispozițiile alineatului precedent, se consideră că șeptelul este indemn de bruceloză timp de doi ani de la data la care ultimul animal vaccinat a fost introdus în șeptel.

               3A.   Statutul oficial indemn de bruceloză al unui șeptel se suspendă în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile detaliate la punctele (1) și (2) nu mai sunt îndeplinite sau

                     (b)

                     în urma testelor de laborator sau din motive clinice, una sau mai multe bovine sunt suspecte de bruceloză și animalele suspecte au fost sacrificate sau izolate pentru a se evita contactul direct sau indirect cu celelalte animale.

               În cazul în care animalul a fost sacrificat și nu mai poate fi testat, suspendarea poate fi ridicată în cazul în care două teste de seroaglutinare, efectuate în conformitate cu anexa C la toate bovinele din șeptel cu vârsta mai mare de 12 luni, indică un titru mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml. Primul test este efectuat la cel puțin 30 de zile după îndepărtarea animalului, iar al doilea la cel puțin 60 de zile după primul test.
         În cazul în care animalul a fost izolat de animalele din șeptel, acesta poate fi reintrodus în șeptel și statutul șeptelului poate fi revizuit:

                     (a)

                     după efectuarea unui test de seroaglutinare care a indicat un titru mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml și a unei reacții de fixare a complementului cu rezultat negativ sau

                     (b)

                     după obținerea unui rezultat negativ la orice altă combinație de teste agreate în acest sens în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.

               3B.   Statutul oficial indemn de bruceloză al unui șeptel se retrage în cazul în care, în urma testelor de laborator sau a investigațiilor epidemiologice, s-a confirmat infectarea șeptelului cu brucella.
         Statutul șeptelului este revizuit în cazul în care animalele din specia bovină prezente în șeptel în momentul izbucnirii focarului au fost sacrificate sau în cazul în care șeptelul a fost supus testării de control și toate animalele cu vârsta mai mare de 12 luni au prezentat rezultate negative la două teste consecutive efectuate la intervale de 60 de zile, primul fiind efectuat la cel puțin 30 de zile după îndepărtarea animalului (animalelor) care a (au) prezentat o reacție pozitivă.
         În cazul femelelor bovine gestante în momentul izbucnirii focarului, controlul final trebuie să aibă loc la cel puțin 21 de zile după ce ultima femelă gestantă în momentul izbucnirii focarului a fătat.
         4.   Un șeptel de bovine este indemn de bruceloză în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la punctul 1 literele (b) și (c) și atunci când vaccinarea s-a desfășurat după cum urmează:

                     (i)

                     femelele din specia bovină au fost vaccinate:

                                 —

                                 înainte de împlinirea vârstei de șase luni, cu vaccin cu tulpină de virus viu 19 sau

                                 —

                                 înainte de împlinirea vârstei de 15 luni, cu vaccin cu virus mort cu adjuvant 45/20 inspectat și agreat oficial, sau

                                 —

                                 cu alte vaccinuri agreate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17;

                     (ii)

                     bovinele cu vârsta mai mică de 30 de luni care au fost vaccinate cu vaccin cu tulpină de virus viu 19 pot prezenta la testul de seroaglutinare un rezultat mai mare de 30 unități internaționale (UI), dar mai mic de 80 de unități internaționale (UI) de aglutinare/mililitru, cu condiția ca, la reacția de fixare a complementului, să prezinte un rezultat mai mic de 30 de unități CEE în cazul femelelor vaccinate în urmă cu mai puțin de 12 luni sau mai puțin de 20 de unități CEE în toate celelalte cazuri.

               5.   Statutul indemn de bruceloză al unui șeptel de bovine se menține în cazul în care:

                     (i)

                     șeptelul este supus uneia dintre măsurile de testare enumerate la punctul 2 litera (a);

                     (ii)

                     bovinele care intră în șeptel îndeplinesc cerințele de la punctul 2 litera(b) sau

                                 —

                                 provin din șepteluri cu statut indemn de bruceloză și, în cazul bovinelor cu vârsta mai mare de 12 luni, au prezentat, în intervalul de 30 de zile anterior sau în timpul izolării după introducerea în șeptel, mai puțin de 30 de unități internaționale (UI) de aglutinare/ml la un test de seroaglutinare și un rezultat negativ la o reacție de fixare a complementului în conformitate cu anexa C sau

                                 —

                                 provin din șepteluri cu statut indemn de bruceloză, au vârsta mai mică de 30 de luni și au fost vaccinate cu vaccin cu tulpină de virus viu 19, în cazul în care la testul de seroaglutinare prezintă un rezultat mai mare de 30 unități internaționale (UI), dar mai mic de 80 unități internaționale (UI) de aglutinare/mililitru cu condiția ca, la reacția de fixare a complementului, să prezinte un rezultat mai mic de 30 de unități CEE în cazul femelelor vaccinate în urmă cu mai puțin de 12 luni sau mai mic de 20 de unități CEE în toate celelalte cazuri.

               6A.   Statutul indemn de bruceloză al unui șeptel se suspendă în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile detaliate la punctele 4 și 5 nu au fost îndeplinite sau

                     (b)

                     în urma testelor de laborator sau din motive clinice, unul sau mai multe animale cu vârsta mai mare de 30 de luni este suspect de bruceloză și animalul (animalele) suspect(e) a (au) fost sacrificate sau izolate pentru a se evita contactul direct sau indirect cu celelalte animale.

               În cazul în care animalul a fost izolat, acesta poate fi reintrodus în șeptel și statutul șeptelului poate fi revizuit, în cazul în care ulterior animalul prezintă un titru de seroaglutinare mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml și prezintă un rezultat negativ la reacția de fixare a complementului sau la alt test agreat în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17.
         În cazul în care animalele au fost sacrificate și nu mai pot fi testate, suspendarea poate fi ridicată în cazul în care două teste de seroaglutinare efectuate în conformitate cu anexa C la toate bovinele din exploatație cu vârsta mai mare de 12 luni prezintă un titru brucelic mai mic de 30 unități internaționale (UI) de aglutinare/ml. Primul test este efectuat la cel puțin 30 de zile de la îndepărtarea animalului și al doilea la cel puțin 60 de zile după primul test.
         În cazul în care animalele care urmează să fie testate, în conformitate cu dispozițiile celor două paragrafe anterioare, au vârsta mai mică de 30 de luni și au fost vaccinate cu vaccin cu tulpină de virus viu 19, se poate considera că prezintă rezultate negative în cazul unui rezultat la testul de seroaglutinare mai mare de 30 unități internaționale (UI), dar mai mic de 80 unități internaționale (UI) de aglutinare/mililitru, cu condiția ca, la reacția de fixare a complementului, ele să prezinte un rezultat mai mic de 30 unități CEE în cazul femelelor vaccinate în urmă cu mai puțin de 12 luni sau mai mic de 20 unități CEE în toate celelalte cazuri.
         6B.   Statutul indemn de bruceloză al șeptelului se retrage în cazul în care, în urma testelor de laborator din cadrul investigațiilor epidemiologice, s-a confirmat infectarea șeptelului cu brucella. Statutul șeptelului este revizuit în cazul în care toate bovinele prezente în șeptel în momentul izbucnirii focarului au fost sacrificate sau în cazul în care șeptelul a fost supus testării de control și toate animalele nevaccinate cu vârsta mai mare de 12 luni au prezentat rezultate negative la două teste consecutive efectuate la intervale de 60 de zile, primul fiind efectuat la cel puțin 30 de zile după îndepărtarea animalului (animalelor) care a (au) prezentat o reacție pozitivă.
         În cazul în care toate animalele care urmează să fie testate, în conformitate cu dispozițiile paragrafului anterior, au vârsta mai mică de 30 de luni și au fost vaccinate cu vaccin cu tulpină de virus viu 19, se poate considera că prezintă rezultate negative în cazul unui titru brucelic mai mare de 30 unități internaționale (UI), dar mai mic de 80 unități internaționale (UI) de aglutinare/mililitru, cu condiția ca, la reacția de fixare a complementului, ele să prezinte un rezultat mai mic de 30 unități CEE în cazul femelelor vaccinate în urmă cu mai puțin de 12 luni sau mai mic de 20 unități CEE în toate celelalte cazuri.
         În cazul femelelor bovine gestante în momentul izbucnirii focarului, controlul final trebuie să aibă loc la cel puțin 21 de zile după ce ultima femelă gestantă în momentul izbucnirii focarului a fătat.
         7.   Un stat membru sau o regiune a unui stat membru pot fi declarate oficial indemne de bruceloză în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

                     (a)

                     nu s-au înregistrat, cel puțin în ultimii trei ani, cazuri de avort din cauza infectării cu brucella sau cazuri de izolare a B. abortusși cel puțin 99,8 % din șepteluri au obținut statutul oficial indemn de bruceloză în fiecare an, timp de cinci ani consecutivi, procentajul fiind calculat la data de 31 decembrie a fiecărui an calendaristic. Cu toate acestea, în cazul în care autoritatea competentă adoptă o politică de sacrificare a întregului șeptel, cazurile izolate, pe care cercetarea epidemiologică le consideră provocate de introducerea unor animale din exteriorul statutului membru sau al unei părți a statului membru și din șepteluri al căror statut oficial indemn de bruceloză a fost suspendat sau retras din alte motive decât suspiciunea cu privire la contaminare, nu vor fi luate în considerare la calcularea procentajului anterior, cu condiția ca autoritatea competentă centrală a statului membru în care s-au constatat incidentele să întocmească situații anuale și să le transmită Comisiei, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2), și

                     (b)

                     în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 820/97, există un sistem de identificare care permite identificarea șeptelurilor de origine și de tranzit pentru fiecare bovină și

                     (c)

                     notificarea cazurilor de avort este obligatorie, cazurile respective urmând să fie investigate de autoritatea competentă.

               8.   Sub rezerva punctului 9, un stat membru sau o regiune a unui stat membru declarate oficial indemne de bruceloză își păstrează statutul în cazul în care:

                     (a)

                     condițiile prevăzute la punctul 7 literele(a) și (b) continuă să fie îndeplinite și în cazul în care notificarea cazurilor de avort cu privire la care există suspiciuni că ar fi provocate de bruceloză este obligatorie și cazurile respective sunt investigate de autoritatea competentă;

                     (b)

                     în fiecare an, în timpul primilor cinci ani de la obținerea statutului, toate bovinele cu vârsta mai mare de 24 de luni, în cel puțin 20 % din șepteluri, au fost testate și au prezentat o reacție negativă la un test serologic efectuat în conformitate cu anexa C sau, în cazul șeptelurilor pentru lapte, prin examinarea probelor de lapte în conformitate cu anexa C;

                     (c)

                     fiecare bovină suspectă de infectare cu bruceloză este comunicată autorității competente și este supusă unei investigații epidemiologice oficiale pentru depistarea brucelozei prin intermediul a cel puțin două teste serologice ale sângelui, inclusiv reacția de fixare a complementului și o examinare microbiologică a probelor prelevate;

                     (d)

                     pe perioada suspiciunii de infectare cu bruceloză, care continuă până la obținerea rezultatelor negative la testele prevăzute la punctul (c), statutul oficial indemn de bruceloză al șeptelului de origine sau de tranzit al bovinei suspecte și al șeptelurilor suspecte în legătură cu animalul respectiv se suspendă;

                     (e)

                     în cazul răspândirii unui focar de bruceloză, toate bovinele au fost sacrificate. Animalele din speciile susceptibile rămase vor fi supuse testelor necesare, iar unitatea și echipamentele vor fi curățate și dezinfectate.

               9.   Statul membru sau regiunea unui stat membru declarate oficial indemne de bruceloză au obligația de a informa Comisia cu privire la toate cazurile de bruceloză. În cazul în care există dovezi cu privire la o schimbare semnificativă a situației privind bruceloza într-un stat membru sau o parte a unui stat membru care au fost recunoscute oficial indemne de bruceloză, Comisia poate, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, să propună suspendarea sau revocarea statutului până la îndeplinirea cerințelor prezentei decizii.
         10.   În sensul secțiunii II, se consideră test serologic testul de seroaglutinare, testul cu antigen Brucella tamponat, reacția de fixare a complementului, testul de aglutinare a plasmei, testul inelar pe plasmă, testul de microaglutinare sau testul ELISA individual efectuat pe probe de sânge, în conformitate cu descrierea din anexa C. Se acceptă, de asemenea, orice alt test de diagnostic agreat în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 și descris în anexa C, în sensul secțiunii II. Se consideră test pe probe de lapte testul inelar efectuat pe probe de lapte sau un test ELISA efectuat pe probe de lapte, în conformitate cu anexa C.

         ANEXA D
         CAPITOLUL I
         ȘEPTELURI, STATE MEMBRE ȘI REGIUNI OFICIAL INDEMNE DE LEUCOZA ENZOOTICĂ BOVINĂ
         A.   Se consideră că un șeptel este oficial indemn de leucoza enzootică bovină în cazul în care:

                     (i)

                     nu există dovezi, clinice sau în urma unui test de laborator, cu privire la existența unor cazuri de leucoză enzootică bovină în șeptel și nu s-au confirmat astfel de cazuri în decursul ultimilor doi ani și

                     (ii)

                     în ultimele 12 luni, toate animalele cu vârsta mai mare de 24 de luni au prezentat o reacție negativă la două teste efectuate în conformitate cu prezenta anexă, la interval de cel puțin patru luni sau

                     (iii)

                     îndeplinește cerințele prevăzute la punctul (i) și este situat într-un stat membru sau o regiune a unui stat membru oficial indemn de leucoza enzootică bovină.

               B.   Statutul de șeptel oficial indemn de leucoza enzootică bovină se menține în cazul în care:

                     (i)

                     condițiile prevăzute la punctul A (i) continuă să fie îndeplinite;

                     (ii)

                     animalele introduse în șeptel provin dintr-un șeptel oficial indemn de leucoza enzootică bovină;

                     (iii)

                     toate animalele cu vârsta mai mare de 24 de luni continuă să prezinte reacții negative la testele efectuate în conformitate cu capitolul II la intervale de trei ani;

                     (iv)

                     animalele pentru reproducție introduse într-un șeptel și care provin dintr-o țară terță au fost importate în conformitate cu Directiva 72/462/CEE.

               C.   Statutul oficial indemn de leucoză al unui șeptel se suspendă în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile detaliate la punctul B sau în cazul în care, în urma testelor de laborator sau din motive clinice, una sau mai multe bovine sunt suspecte de leucoză enzootică bovină și sacrificate imediat.
         D.   Statutul rămâne suspendat până la îndeplinirea următoarelor cerințe:

                     1.

                     În cazul în care un singur animal dintr-un șeptel oficial indemn de leucoza enzootică bovină a reacționat pozitiv la unul dintre testele prevăzute la capitolul II sau în cazul în care există un animal suspect de infectare în șeptel:

                                 (i)

                                 animalul care a reacționat pozitiv și, în cazul unei femele, toți vițeii proveniți de la aceasta, trebuie să fie scoși din șeptel în vederea sacrificării, sub supravegherea autorităților veterinare;

                                 (ii)

                                 toate animalele din șeptel cu vârsta mai mare de 12 luni au reacționat negativ la două teste serologice (la interval de cel puțin 4 luni și cel mult 12 luni) efectuate în conformitate cu capitolul II la cel puțin trei luni de la îndepărtarea animalului pozitiv și a progeniturilor acestuia;

                                 (iii)

                                 a fost efectuată o investigație epidemiologică, cu rezultate negative, iar șeptelurile suspecte în legătură cu șeptelul infectat au făcut obiectul măsurilor prevăzute la punctul (ii).

                           Cu toate acestea, autoritatea competentă poate acorda o derogare de la obligația de sacrificare a vițelului provenit de la o femelă infectată, în cazul în care vițelul a fost separat de femelă imediat după fătare. În acest caz se aplică cerințele prevăzute la punctul 2 (iii).

                     2.

                     În cazul în care mai mult de un animal dintr-un șeptel oficial indemn de leucoza enzootică bovină a reacționat pozitiv la unul dintre testele prevăzute la capitolul II sau în cazul în care există mai mult de un animal suspect de infectare în șeptel:

                                 (i)

                                 animalele care au reacționat pozitiv și, în cazul femelelor, vițeii acestora, trebuie îndepărtați din șeptel în vederea sacrificării, sub supravegherea autorităților veterinare;

                                 (ii)

                                 toate animalele din șeptel cu vârsta mai mare de 12 luni trebuie să reacționeze negativ la două teste efectuate în conformitate cu capitolul II la un interval de cel puțin patru luni și cel mult 12 luni;

                                 (iii)

                                 după identificare, toate celelalte animale din șeptel trebuie să rămână în șeptel până la o vârstă mai mare de 24 de luni și până când au fost testate, în conformitate cu capitolul II, după ce au ajuns la vârsta respectivă, autoritatea competentă putând permite expedierea animalelor direct la locul de sacrificare, sub supraveghere oficială;

                                 (iv)

                                 a fost efectuată o investigație epidemiologică, cu rezultate negative, iar șeptelurile suspecte în legătură cu șeptelul infectat au făcut obiectul măsurilor prevăzute la punctul (ii).

                           Cu toate acestea, autoritatea competentă poate acorda o derogare de la obligația de sacrificare a vițelului provenit de la o femelă infectată, în cazul în care vițelul a fost separat de femelă imediat după fătare. În acest caz se aplică cerințele prevăzute la punctul 2 (iii).

               E.   În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 și pe baza informațiilor furnizate în conformitate cu articolul 8, se consideră că un stat membru sau o parte a unui stat membru sunt oficial indemne de leucoza enzootică bovină în cazul în care:

                     (a)

                     sunt îndeplinite toate condițiile prevăzute la punctul A și cel puțin 99,8 % din șeptelurile de bovine sunt oficial indemne de leucoza enzootică bovină;
                     sau

                     (b)

                     în ultimii trei ani nu au fost confirmate cazuri de leucoză enzootică bovină în statul membru sau o parte a unui stat membru, iar notificarea tumorilor suspecte de LEB este obligatorie, urmând să se desfășoare investigații cu privire la cauza tumorilor respective și
                     în cazul unui stat membru, toate animalele cu vârsta mai mare de 24 de luni din cel puțin 10 % din șepteluri, selectate aleatoriu, au prezentat rezultate negative la testele efectuate în conformitate cu capitolul II în ultimele 24 de luni sau
                     în cazul unei părți a unui stat membru, toate animalele cu vârsta mai mare de 24 de luni au prezentat rezultate negative la testele efectuate în conformitate cu capitolul II în ultimele 24 de luni
                     sau

                     (c)

                     orice altă metodă demonstrează, cu o rată de încredere de 99 %, infectarea a mai puțin de 0,2 % din șepteluri.

               F.   Un stat membru sau o parte a unui stat membru își păstrează statutul oficial indemn de leucoză enzootică bovină în cazul în care:

                     (a)

                     toate animalele sacrificate pe teritoriul statului membru sau al regiunii din statul membru respectiv sunt supuse examinărilor post-mortem oficiale, în timpul cărora tumorile care pot fi provocate de virusul LEB sunt trimise în vederea examinării de laborator;

                     (b)

                     statul membru informează Comisia cu privire la cazurile de leucoză enzootică bovină care apar în regiune;

                     (c)

                     toate animalele care reacționează pozitiv la oricare dintre testele prevăzute la capitolul II sunt sacrificate, iar șeptelurile din care provin continuă să facă obiectul unor restricții până la revizuirea statutului lor, în conformitate cu secțiunea D;

                     (d)

                     toate animalele cu vârsta mai mare de doi ani au fost supuse unui test în primii cinci ani de la obținerea statutului în conformitate cu capitolul II sau au fost testate în primii cinci ani de la obținerea statutului pe baza unei proceduri care să demonstreze cu un nivel de certitudine de 99 % infectarea a mai puțin de 0,2 % din șepteluri. Cu toate acestea, în cazul în care, timp de cel puțin trei ani, în statul membru sau regiunea din statul membru nu s-a înregistrat nici un caz de leucoză enzootică bovină, raportul fiind de 1:10 000 de șepteluri, se poate lua o decizie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, privind reducerea testelor serologice de rutină, cu condiția ca toate bovinele cu vârsta mai mare de 12 luni din cel puțin 1 % din șepteluri, selectate aleatoriu în fiecare an, să fie supuse unui test efectuat în conformitate cu capitolul II.

               G.   Statutul oficial indemn de leucoza enzootică bovină al unui stat membru sau al unei părți a unui stat membru se suspendă, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, în cazul în care, în urma investigațiilor efectuate în conformitate cu punctul F de mai sus, există dovezi cu privire la o schimbare semnificativă a situației privind leucoza enzootică bovină într-un stat membru sau o parte a unui stat membru care au fost recunoscute oficial indemne de leucoza enzootică bovină.
         Statutul oficial indemn de leucoza enzootică bovină poate fi revizuit în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17, atunci când sunt respectate criteriile prevăzute de aceeași procedură.

         ANEXA F
         Modelul 1

         Modelul 2

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 820/97 al Consiliului din 21 aprilie 1997 de stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și privind etichetarea cărnii de vită și mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat (JO L 117, 7.5.1997, p. 1).”
   ANEXA II
   Tabel de corespondență

               Subiect

               Trimiteri la anexele la Directiva 97/12/CE

               Corespondențele trimiterilor la anexele la Directiva 97/12/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă

               Articolul 2 (definiții)

               Tuberculoză

               Șeptel oficial indemn

               A I 1, 2, 3

               A I 1, 2, 3A, 3B

               Regiune/stat membru oficial indemn

               A I 4, 5, 6

               A I 4, 5

               Bruceloză

               Șeptel oficial indemn

               A II 1, 2, 3

               A II 1, 2, 3A, 3B

               Regiune oficial indemnă

               A II 7, 8, 9

               A II 7, 8, 9 (1)

               Stat membru oficial indemn

               A II 10, 11, 12

               A II 7, 8, 9

               Șeptel indemn

               A II 4, 5, 6

               A II 4, 5, 6A, 6B

               Întregul capitol privind bruceloza

               Noul punct 10 privind testarea

               LEB

               Șeptel oficial indemn

               D I A, B

               D I A, B (1)

               Regiune/stat membru oficial indemn

               D I E, F, G

               D I E, F, G (1)

               Articolul 5 (Certificare)

               Articolul 5 alineatul (1)

               F

               F modelele 1 și 2

               Articolul 5 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță

               F

               F modelele 1 și 2

               Articolul 5 alineatul (2) litera (b) a doua liniuță

               F

               F modelele 1 și 2

               Articolul 5 alineatul (4)

               Partea D anexa F

               Secțiunea C anexa F modelele 1 și 2

               Articolul 5 alineatul (5) a doua teză

               Anexa F (inclusiv secțiunea D)

               Anexa F modelele 1 și 2 (inclusiv secțiunea C)

               Articolul 5 alineatul (5) a treia teză

               Anexa F

               Anexa F modelele 1 și 2

      (1)  Nu există discrepanță între textul Directivei 97/12/CE și noile anexe.


title: A doua directivă a Comisiei din 6 noiembrie 1985 de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind anumite produse utilizate în hrana animalelor

text:
               03/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               89

         31985L0509

               L 314/25

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      A DOUA DIRECTIVĂ A COMISIEI

   din 6 noiembrie 1985
   de modificare a anexei la Directiva 82/471/CEE a Consiliului privind anumite produse utilizate în hrana animalelor
   (85/509/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 82/471/CEE a Consiliului din 30 iunie 1982 privind anumite produse utilizate în hrana animalelor (1), modificată ultima dată de Directiva 84/443/CEE a Comisiei (2), în special articolul 6,
   întrucât Directiva 82/471/CEE prevede modificarea periodică a anexelor sale datorită evoluției cunoștințelor științifice sau tehnice;
   întrucât nu este necesar să se solicite ca pe eticheta sau ambalajul furajelor combinate să figureze o mențiune care să precizeze „subproduse de la fabricarea acidului L-glutamic” sau „subproduse rezultate din fabricarea L-lizinei”, având în vedere că celelalte cerințe de etichetare referitoare la produsele menționate sunt suficiente pentru identificarea lor;
   întrucât studiile efectuate pe anumiți aminoacizi au arătat că aceste produse sunt conforme cu cerințele Directivei 82/471/CEE și că, prin urmare, se poate permite utilizarea lor în hrana animalelor, în anumite condiții;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru furaje,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 82/471/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 până la 30 iunie 1986. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 6 noiembrie 1985.

            Pentru Comisie

         Frans ANDRIESSEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 213, 21.7.1982, p. 8.

      (2)  JO L 245, 14.9.1984, p. 21.
   ANEXĂ
   1.   În grupa 2.3, „Subproduse rezultate din fabricarea aminoacizilor prin fermentație” în coloana 7 cu titlul „Dispoziții speciale”, se elimină prima liniuță de la „Declarații care trebuie menționate pe eticheta sau ambalajul furajelor combinate”.
   2.   La punctul 3, „Aminoacizi și sărurile lor”, se adaugă următoarele produse:

                  „1

                  2

                  3

                  4

                  5

                  6

                  7

                  Denumirea grupei de produse

                  Denumirea produsului

                  Denumirea principiului nutritiv sau identitatea microorganismului

                  Substrat de cultură (specificații, dacă există)

                  Compoziția produsului

                  Specie animală

                  Dispoziții speciale

                  3.7.   L-triptofan, pur din punct de vedere tehnic

                  (C8H5NH)-CH2-CH(NH2)-COOH

                  –

                  L-triptofan
                  minimum 98 %

                  Toate speciile animale

                  Declarații care trebuie menționate pe eticheta sau ambalajul produsului:

                              —

                              denumirea: «L-triptofan»;

                              —

                              conținutul de L-triptofan și de umiditate

                  3.8.   DL-triptofan, pur din punct de vedere tehnic

                  (C8H5NH)-CH2-CH(NH2)-COOH

                  –

                  DL-triptofan
                  minimum 98 %

                  Toate speciile animale

                  Declarații care trebuie menționate pe eticheta sau ambalajul produsului:

                              —

                              denumirea: «DL-triptofan»;

                              —

                              conținutul de DL-triptofan și de umiditate”