title: Directiva 2006/98/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive în domeniul fiscalității, ca urmare a aderării Bulgariei și României

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0098

Jurnalul Oficial L 363 , 20/12/2006 p. 0129 - 0136

		20061120Directiva 2006/98/CE a Consiliuluidin 20 noiembrie 2006de adaptare a anumitor directive în domeniul fiscalității, ca urmare a aderării Bulgariei și RomânieiCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Tratatul de aderare a Bulgariei și a României [1], în special articolul 4 alineatul (3),având în vedere Actul de aderare a Bulgariei și a României, în special articolul 56,având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) În conformitate cu articolul 56 din actul de aderare, atunci când actele instituțiilor rămân în vigoare după 1 ianuarie 2007 și ar trebui adaptate ca urmare a aderării, iar adaptările necesare nu au fost prevăzute în actul de aderare sau în anexele la acesta, actele necesare sunt adoptate de către Consiliu, cu excepția cazului în care Comisia adoptă actul original.(2) Actul final al conferinței care a elaborat Tratatul de aderare a arătat că Înaltele Părți Contractante au ajuns la un acord politic cu privire la o serie de adaptări care să fie aduse actelor adoptate de instituții, devenite necesare ca urmare a aderării, și a invitat Consiliul și Comisia să adopte, înainte de aderare, aceste adaptări, completate și actualizate în cazul în care este necesar pentru a ține seama de evoluția legislației Uniunii.(3) Prin urmare, Directivele 69/335/CEE [2], 77/388/CEE [3], 77/799/CEE [4], 79/1072/CEE [5], 83/182/CEE [6], 90/434/CEE [7], 90/435/CEE [8], 2003/48/CE [9] și 2003/49/CE [10] ar trebui modificate în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directivele 69/335/CE, 77/388/CEE, 77/799/CEE, 79/1072/CEE, 83/182/CEE, 90/434/CEE, 90/435/CEE, 2003/48/CE și 2003/49/CE se modifică astfel cum se prevede în anexă.Articolul 2(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la data aderării Bulgariei și a României la Uniunea Europeană. Comisiei i se comunică de către statele membre textul dispozițiilor, precum și un tabel de corespondență între prezenta directivă și dispozițiile menționate.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare sub rezerva și la data intrării în vigoare a Tratatului de aderare a Bulgariei și a României.Adoptată la Bruxelles, 20 noiembrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Korkeaoja[1] JO L 157, 21.6.2005, p. 11.[2] JO L 249, 3.10.1969, p. 25.[3] JO L 145, 13.6.1977, p. 1.[4] JO L 336, 27.12.1977, p. 15.[5] JO L 331, 27.12.1979, p. 11.[6] JO L 105, 23.4.1983, p. 59.[7] JO L 225, 20.8.1990, p. 1.[8] JO L 225, 20.8.1990, p. 6.[9] JO L 157, 26.6.2003, p. 38.[10] JO L 157, 26.6.2003, p. 49.--------------------------------------------------20061120ANEXĂFISCALITATE1. 31969 L 0335: Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, 3.10.1969, p. 25), astfel cum a fost modificată prin:- 11972 B: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit (JO L 73, 27.3.1972, p. 14),- 31973 L 0079: Directiva 73/79/CEE a Consiliului din 9.4.1973 (JO L 103, 18.4.1973, p. 13),- 31974 L 0553: Directiva 74/553/CEE a Consiliului din 7.11.1974 (JO L 303, 13.11.1974, p. 9),- 11979 H: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Elene (JO L 291, 19.11.1979, p. 17),- 31985 L 0303: Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10.6.1985 (JO L 156, 15.6.1985, p. 23),- 11985 I: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze (JO L 302, 15.11.1985, p. 23),- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33).La articolul 3 alineatul (1) litera (a), se adaugă următorul text:"Societăți comerciale aflate sub incidența legislației bulgare cunoscute drept:- ""- ""- "";Societăți comerciale aflate sub incidența legislației române cunoscute drept:- "societăți în nume colectiv"- "societăți în comandită simplă"- "societăți pe acțiuni"- "societăți în comandită pe acțiuni"- "societăți cu răspundere limitată"."2. 31977 L 0388: A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, 13.6.1977, p. 1), astfel cum a fost modificată prin:- 11979 H: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Elene (JO L 291, 19.11.1979, p. 95),- 31980 L 0368: Directiva 80/368/CEE a Consiliului din 26.3.1980 (JO L 90, 3.4.1980, p. 41),- 31984 L 0386: Directiva 84/386/CEE a Consiliului din 31.7.1984 (JO L 208, 3.8.1984, p. 58),- 11985 I: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze (JO L 302, 15.11.1985, p. 167),- 31989 L 0465: Directiva 89/465/CEE a Consiliului din 18.7.1989 (JO L 226, 3.8.1989, p. 21),- 31991 L 0680: Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16.12.1991 (JO L 376, 31.12.1991, p. 1),- 31992 L 0077: Directiva 92/77/CEE a Consiliului din 19.10.1992 (JO L 316, 31.10.1992, p. 1),- 31992 L 0111: Directiva 92/111/CEE a Consiliului din 14.12.1992 (JO L 384, 30.12.1992, p. 47),- 31994 L 0004: Directiva 94/4/CE a Consiliului din 14.2.1994 (JO L 60, 3.3.1994, p. 14),- 31994 L 0005: Directiva 94/5/CE a Consiliului din 14.2.1994 (JO L 60, 3.3.1994, p. 16),- 31994 L 0076: Directiva 94/76/CE a Consiliului din 22.12.1994 (JO L 365, 31.12.1994, p. 53),- 31995 L 0007: Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10.4.1995 (JO L 102, 5.5.1995, p. 18),- 31996 L 0042: Directiva 96/42/CE a Consiliului din 25.6.1996 (JO L 170, 9.7.1996, p. 34),- 31996 L 0095: Directiva 96/95/CE a Consiliului din 20.12.1996 (JO L 338, 28.12.1996, p. 89),- 31998 L 0080: Directiva 98/80/CE a Consiliului din 12.10.1998 (JO L 281, 17.10.1998, p. 31),- 31999 L 0049: Directiva 1999/49/CE a Consiliului din 25.5.1999 (JO L 139, 2.6.1999, p. 27),- 31999 L 0059: Directiva 1999/59/CE a Consiliului din 17.6.1999 (JO L 162, 26.6.1999, p. 63),- 31999 L 0085: Directiva 1999/85/CE a Consiliului din 22.10.1999 (JO L 277, 28.10.1999, p. 34),- 32000 L 0017: Directiva 2000/17/CE a Consiliului din 30.3.2000 (JO L 84, 5.4.2000, p. 24),- 32000 L 0065: Directiva 2000/65/CE a Consiliului din 17.10.2000 (JO L 269, 21.10.2000, p. 44),- 32001 L 0004: Directiva 2001/4/CE a Consiliului din 19.1.2001 (JO L 22, 24.1.2001, p. 17),- 32001 L 0115: Directiva 2001/115/CE a Consiliului din 20.12.2001 (JO L 15, 17.1.2002, p. 24),- 32002 L 0038: Directiva 2002/38/CE a Consiliului din 7.5.2002 (JO L 128, 15.5.2002, p. 41),- 32002 L 0093: Directiva 2002/93/CE a Consiliului din 3.12.2002 (JO L 331, 7.12.2002, p. 27),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33),- 32003 L 0092: Directiva 2003/92/CE a Consiliului din 7.10.2003 (JO L 260, 11.10.2003, p. 8),- 32004 L 0007: Directiva 2004/7/CE a Consiliului din 20.1.2004 (JO L 27, 30.1.2004, p. 44),- 32004 L 0015: Directiva 2004/15/CE a Consiliului din 10.2.2004 (JO L 52, 21.2.2004, p. 61),- 32004 L 0066: Directiva 2004/66/CE a Consiliului din 26.4.2004 (JO L 168, 1.5.2004, p. 35),- 32005 L 0092: Directiva 2005/92/CE a Consiliului din 12.12.2005 (JO L 345, 28.12.2005, p. 19),- 32006 L 0018: Directiva 2006/18/CE a Consiliului din 14.2.2006 (JO L 51, 22.2.2006, p. 12).(a) Articolul 28m se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 28mRata de conversiePentru determinarea echivalentului în moneda națională a sumelor exprimate în ECU în prezentul titlu, statele membre utilizează cursul de schimb aplicabil la 16 decembrie 1991. Cu toate acestea, Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia și Slovacia utilizează cursul de schimb aplicabil la data aderării lor."(b) Titlul XVIc se înlocuiește cu următorul text:"TITLUL XVIcMăsurile tranzitorii aplicabile în contextul aderării la Uniunea Europeană a Austriei, a Finlandei și a Suediei la 1 ianuarie 1995, a Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei la 1 mai 2004, precum și a Bulgariei și a României la 1 ianuarie 2007".(c) La titlul XVIc articolul 28p alineatul (1), a doua liniuță se înlocuiește cu următorul text:- "— "noi state membre": teritoriul statelor membre care aderă la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 1995, la 1 mai 2004 și la 1 ianuarie 2007, astfel cum s-a definit pentru fiecare dintre statele membre respective la articolul 3 din prezenta directivă."(d) La titlul XVIc articolul 28p alineatul (7), ultimul paragraf se înlocuiește cu următorul text:"Această condiție este îndeplinită în următoarele cazuri:- în ceea ce privește Austria, Finlanda și Suedia, dacă momentul dării în folosință a mijloacelor de transport este anterior datei de 1 ianuarie 1987;- în ceea ce privește Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia și Slovacia, dacă momentul dării în folosință a mijloacelor de transport este anterior datei de 1 mai 1996;- în ceea ce privește Bulgaria și România, dacă momentul dării în folosință a mijloacelor de transport este anterior datei de 1 ianuarie 1999;- atunci când suma impozitului datorat în urma importului este nesemnificativă."3. 31977 L 0799: Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe și al impozitării primelor de asigurare (JO L 336, 27.12.1977, p. 15), astfel cum a fost modificată prin:- 11979 H: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Elene (JO L 291, 19.11.1979, p. 17),- 31979 L 1070: Directiva 79/1070/CEE a Consiliului din 6.12.1979 (JO L 331, 27.12.1979, p. 8),- 11985 I: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze (JO L 302, 15.11.1985, p. 23),- 31992 L 0012: Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25.2.1992 (JO L 76, 23.3.1992, p. 1),- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33),- 32003 L 0093: Directiva 2003/93/CE a Consiliului din 7.10.2003 (JO L 264, 15.10.2003, p. 23),- 32004 L 0056: Directiva 2004/56/CE a Consiliului din 21.4.2004 (JO L 127, 29.4.2004, p. 70),- 32004 L 0106: Directiva 2004/106/CE a Consiliului din 16.11.2004 (JO L 359, 4.12.2004, p. 30).(a) La articolul 1 alineatul (3) se adaugă următorul text:"în Bulgaria:данък върху доходите на физическите лицакорпоративен данъкданъци, удържани при източникаалтернативни данъци на корпоративния данъкокончателен годишен (патентен) данъкîn România:impozitul pe venitimpozitul pe profitimpozitul pe veniturile obținute în România de nerezidențiimpozitul pe veniturile microîntreprinderilorimpozitul pe clădiriimpozitul pe teren."(b) La articolul 1 alineatul (5) se adaugă următorul text:"în Bulgaria:Изпълнителният директор на Националната агенция за приходитеîn România:Ministerul Finanțelor Publice sau un reprezentant autorizat."4. 31979 L 1072: A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, 27.12.1979, p. 11), astfel cum a fost modificată prin:- 11985 I: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze (JO L 302, 15.11.1985, p. 23),- 31986 L 0560: A treisprezecea directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17.11.1986 (JO L 326, 21.11.1986, p. 40),- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33).(a) La punctul D din anexa C se adaugă următorul text:"— Bulgaria: …;— România: …".(b) La punctul I primul paragraf din anexa C se adaugă următorul text:"BGN …RON …".(c) La punctul I al doilea paragraf din anexa C se adaugă următorul text:"BGN …RON …".5. 31983 L 0182: Directiva 83/182/CEE a Consiliului din 28 martie 1983 privind scutirile de taxă în interiorul Comunității pentru anumite mijloace de transport importate temporar dintr—un stat membru în altul (JO L 105, 23.4.1983, p. 59), astfel cum a fost modificată prin:- 11985 I: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze (JO L 302, 15.11.1985, p. 23),- 31991 L 0680: Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16.12.1991 (JO L 376, 31.12.1991, p. 1),- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33).La anexă se adaugă următorul text:"BULGARIA- данък върху превозните средстваROMÂNIA- taxa asupra mijloacelor de transport (Codul Fiscal — articolele 261- 265),- accize pentru autoturisme și autoturisme de teren inclusiv rulate [Codul Fiscal — articolul 208, alineatul (5) și articolul 210 alineatul (1) litera (b)]."6. 31990 L 0434: Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO L 225, 20.8.1990, p. 1), astfel cum a fost modificată prin:- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33),- 32005 L 0019: Directiva 2005/19/CE a Consiliului din 17.2.2005 (JO L 58, 4.3.2005, p. 19).(a) La articolul 3 litera (c) se adaugă următorul text:"— корпоративен данъкîn Bulgaria,— impozit pe profit în România."(b) La anexă se adaugă următorul text:"(aa) societăți aflate sub incidența legislației bulgare cunoscute drept: "", "", "", "", "", "", "", "", constituite în conformitate cu legislația bulgară și care desfășoară activități comerciale;(ab) societăți aflate sub incidența legislației române cunoscute drept: "societăți pe acțiuni", "societăți în comandită pe acțiuni", "societăți cu răspundere limitată"".7. 31990 L 0435: Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților—mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, 20.8.1990, p. 6), astfel cum a fost modificată prin:- 11994 N: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei (JO C 241, 29.8.1994, p. 21),- 12003 T: Actul privind condițiile de aderare și adaptările tratatelor — Aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (JO L 236, 23.9.2003, p. 33),- 32003 L 0123: Directiva 2003/123/CE a Consiliului din 22.12.2003 (JO L 7, 13.1.2004, p. 41).(a) La articolul 2 alineatul (1) litera (c) se adaugă următorul text:"— корпоративен данъкin Bulgaria,— impozit pe profit în România,"(b) Anexa se înlocuiește cu următorul text:"20061120"ANEXĂLISTA SOCIETĂȚILOR MENȚIONATE LA ARTICOLUL 2 ALINEATUL (1) LITERA (A)(a) societăți constituite în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2157/2001 al Consiliului din 8 octombrie 2001 privind statutul societății europene (SE), al Directivei 2001/86/CE a Consiliului din 8 octombrie 2001 de completare a statutului societății europene în ceea ce privește implicarea lucrătorilor, precum și societăți cooperative înființate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1435/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind statutul societății cooperative europene (SCE) și al Directivei 2003/72/CE a Consiliului din 22 iulie 2003 de completare a statutului societății cooperative europene în legătură cu participarea lucrătorilor;(b) societăți aflate sub incidența legislației belgiene, denumite ""/"", ""/"", ""/"", ""/"", ""/"", ""/"", ""/"", întreprinderile publice care au adoptat una dintre formele juridice menționate anterior, precum și alte societăți comerciale constituite în conformitate cu legislația belgiană și care sunt supuse impozitului pe profit în Belgia;(c) societăți aflate sub incidența legislației bulgare, denumite "", "", "", "", "", "", "", """", constitute în conformitate cu legislația bulgară și care desfășoară activități comerciale;(d) societăți aflate sub incidența legislației cehe, denumite "", "";(e) societăți aflate sub incidența legislației daneze, denumite "" și "". Alte societăți comerciale care sunt supuse impozitului pe profit în temeiul Legii privind impozitarea societăților comerciale, în măsura în care venitul lor impozabil este calculat și impozitat în conformitate cu normele generale în materie fiscală aplicabile societăților comerciale "";(f) societăți aflate sub incidența legislației germane, denumite "", "", "", "", "", "" și alte societăți constituite în conformitate cu legislația germană și care sunt supuse impozitului pe profit în Germania;(g) societăți aflate sub incidența legislației estoniene, denumite "", "", "", "", "";(h) societăți aflate sub incidența legislației grecești, denumite "", "", precum și alte societăți constituite în conformitate cu legislația greacă și care sunt supuse impozitului pe profit în Grecia;(i) societăți aflate sub incidența legislației spaniole, denumite "", "", "", precum și entități de drept public ce funcționează în regim de drept privat. Alte entități înființate în conformitate cu legislația spaniolă și care sunt supuse impozitului pe profit în Spania ("");(j) societăți aflate sub incidența legislației franceze, denumite "", "", "", "", "", "", care sunt supuse de drept impozitului pe profit, "", "", instituții și întreprinderi publice cu caracter industrial și comercial, precum și alte societăți constituite în conformitate cu legislația franceză și care sunt supuse impozitului pe profit în Franța;(k) societăți constituite sau existente aflate sub incidența legislației irlandeze, instituții înregistrate sub sistemul "", sau "" înregistrate sub sistemul "" și "" în sensul "";(l) societăți aflate sub incidența legislației italiene, denumite "", "", "", "", "", precum și entități private și publice care desfășoară, în mod exclusiv sau principal, activități comerciale;(m) sub incidența legislației cipriote: "" astfel cum sunt definite în legislația privind impozitul pe venit;(n) societăți aflate sub incidența legislației letone, denumite "", "";(o) societăți aflate sub incidența legislației lituaniene;(p) societăți aflate sub incidența legislației luxemburgheze, denumite "", "", "", "", "", "", "", "", precum și alte societăți comerciale constituite în conformitate cu legislația luxemburgheză și supuse impozitului pe profit în Luxemburg;(q) societăți aflate sub incidența legislației ungare, denumite "", "", "", "", "", "", "";(r) societăți aflate sub incidența legislației malteze, denumite "", "";(s) societăți aflate sub incidența legislației olandeze, denumite "", "", "", "", "", "", "", "", precum și alte societăți constituite în conformitate cu legislația olandeză și care sunt supuse impozitului pe profit în Țările de Jos;(t) societăți aflate sub incidența legislației austriece, denumite "", "", "", "", "", "", precum și alte societăți comerciale constituite în conformitate cu legislația austriacă și care sunt supuse impozitului pe profit în Austria;(u) societăți aflate sub incidența legislației poloneze, denumite "", "";(v) societăți comerciale sau societăți civile cu obiect de activitate comercial și cooperative și întreprinderi publice înființate în conformitate cu legislația portugheză;(w) societăți aflate sub incidența legislației române, denumite "societăți pe acțiuni", "societăți în comandită pe acțiuni", "societăți cu răspundere limitată";(x) societăți aflate sub incidența legislației slovene, denumite "", "", "";(y) societăți aflate sub incidența legislației slovace, denumite "", "", "";(z) societăți aflate sub incidența legislației finlandeze, denumite "", "", "" și "";(aa) societăți aflate sub incidența legislației suedeze, denumite "", "", "", "", "";(ab) societăți constituite în conformitate cu legislația din Regatul Unit.""8. 32003 L 0048: Directiva 2003/48/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (JO L 157, 26.6.2003, p. 38), astfel cum a fost modificată prin:- 32004 L 0066: Directiva 2004/66/CE a Consiliului din 26.4.2004 (JO L 168, 1.5.2004, p. 35),- 32004 D 0587: Decizia 2004/587/CE a Consiliului din 19.7.2004 (JO L 257, 4.8.2004, p. 7).În anexă, între mențiunile privind Belgia și Spania, se introduce următorul text:"Bulgaria (municipalități)(Fonduri de securitate socială)"și, între mențiunile privind Portugalia și Slovacia:"România  autoritățile administrației publice locale."9. 32003 L 0049: Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite (JO L 157, 26.6.2003, p. 49), astfel cum a fost modificată prin:- 32004 L 0066: Directiva 2004/66/CE a Consiliului din 26.4.2004 (JO L 168, 1.5.2004, p. 35),- 32004 L 0076: Directiva 2004/76/CE a Consiliului din 29.4.2004 (JO L 157, 30.4.2004, p. 106).(a) La articolul 3 litera (a) punctul (iii) se adaugă următorul text:"— корпоративен данък în Bulgaria,— impozit pe profit, impozitul pe veniturile obținute din România de nerezidenți în România,".(b) Anexa se completează după cum urmează:"(aa) societăți aflate sub incidența legislației bulgare, denumite: "", "", "", "", "", "", "", "", constituite în conformitate cu legislația bulgară și care desfășoară activități comerciale;(ab) societăți aflate sub incidența legislației române, denumite: "societăți pe acțiuni", "societăți în comandită pe acțiuni", "societăți cu răspundere limitată"."--------------------------------------------------


title: Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit

text:
               06/Volumul 4

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               34

         32001L0024

               L 125/15

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DIRECTIVA 2001/24/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 4 aprilie 2001
   privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   având în vedere avizul Institutului Monetar European (3),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (4),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu obiectivele tratatului, dezvoltarea armonioasă și echilibrată a activităților economice în Comunitate ar trebui promovată prin eliminarea oricăror obstacole în calea libertății de stabilire și a libertății de a presta servicii în cadrul Comunității.

               (2)

               Simultan cu eliminarea obstacolelor, ar trebui să se ia în considerare situația care ar putea să apară în cazul în care o instituție de credit are dificultăți, în special dacă instituția respectivă are sucursale în alte state membre.

               (3)

               Prezenta directivă face parte din cadrul legislativ al Comunității instituit de Directiva 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind inițierea și exercitarea activităților instituțiilor de credit (5). Rezultă că, în timpul desfășurării activității, o instituție de credit și sucursalele sale formează o entitate unică, care face obiectul supravegherii autorităților competente ale statului în care s-a eliberat autorizația valabilă în întreaga Comunitate.

               (4)

               Ar fi de dorit să nu se renunțe la această unitate dintre o instituție și sucursalele sale, în cazul în care este necesar să se adopte măsuri de reorganizare sau să se deschidă o procedură de lichidare.

               (5)

               Adoptarea Directivei 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor (6), care introduce principiul de apartenență obligatorie a instituțiilor de credit la un sistem de garantare din statul membru de origine, evidențiază și mai clar necesitatea recunoașterii reciproce a măsurilor de reorganizare și a procedurilor de lichidare.

               (6)

               Autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine trebuie să aibă competențe exclusive privind hotărârea și aplicarea măsurilor de reorganizare prevăzute de legislația și uzanțele în vigoare în acest stat membru. Datorită dificultății armonizării legislațiilor și uzanțelor din statele membre, este necesar să se instituie recunoașterea reciprocă de către statele membre a măsurilor luate de către fiecare dintre acestea, pentru refacerea viabilității instituțiilor de credit autorizate.

               (7)

               Este esențial să se garanteze că măsurile de reorganizare adoptate de autoritățile administrative și judiciare ale statului membru de origine, precum și măsurile adoptate de persoanele sau instituțiile desemnate de către aceste autorități pentru administrarea acestor măsuri de reorganizare, inclusiv măsurile care implică posibilitatea de suspendare a plăților, de suspendare a măsurilor de executare sau de reducere a creanțelor și orice altă măsură care ar putea afecta drepturile preexistente ale terților, produc efecte în toate statele membre.

               (8)

               Nu este necesar ca anumite măsuri, în special cele care afectează funcționarea structurii interne a instituțiilor de credit sau drepturile managerilor sau drepturile acționarilor, să fie reglementate de prezenta directivă pentru a-și produce toate efectele în statele membre, în măsura în care, aplicând normele dreptului internațional privat, legea aplicabilă este cea a statului de origine.

               (9)

               Anumite măsuri, în special cele privind îndeplinirea în permanență a condițiilor de autorizare, fac deja obiectul recunoașterii reciproce conform Directivei 2000/12/CE, în măsura în care nu afectează înainte de adoptare drepturile preexistente ale terților.

               (10)

               Persoanele care participă la funcționarea structurii interne a instituțiilor de credit, cum ar fi managerii și acționarii unor asemenea instituții, avuți în vedere în această calitate, nu sunt considerați terți în sensul prezentei directive.

               (11)

               Este necesar ca terții să fie notificați cu privire la punerea în aplicare a măsurilor de reorganizare în statele membre în care se află sucursale, atunci când aceste măsuri ar putea împiedica exercitarea unora din drepturile lor.

               (12)

               Principiul egalității de tratament între creditori, în ceea ce privește posibilitățile lor de a exercita o cale de atac, impune autorităților administrative sau judiciare din statele membre de origine să adopte acele măsuri care le sunt necesare creditorilor din statul membru gazdă pentru a-și exercita drepturile de a acționa în termenul prevăzut.

               (13)

               Trebuie să existe o coordonare a rolului autorităților administrative sau judiciare în ceea ce privește măsurile de reorganizare și procedurile de lichidare pentru sucursalele instituțiilor de credit care au sediul statutar în afara Comunității și sunt situate în diferite state membre.

               (14)

               În absența măsurilor de reorganizare sau în cazul în care astfel de măsuri au eșuat, instituțiile de credit aflate în dificultate trebuie să fie lichidate. Ar trebui să se prevadă în astfel de cazuri dispoziții privind recunoașterea reciprocă a procedurilor de lichidare și a efectelor acestora în Comunitate.

               (15)

               Rolul important pe care îl au autoritățile competente din statul membru de origine înainte de deschiderea procedurilor de lichidare poate continua în timpul procesului de lichidare, astfel încât aceste proceduri să fie efectuate corect.

               (16)

               Egalitatea de tratament al creditorilor impune ca instituția de credit să fie lichidată conform principiilor unității și universalității, care impun autorităților administrative sau judiciare din statul membru de origine să aibă competență exclusivă, iar deciziile lor să fie recunoscute și capabile să producă, în toate celelalte state membre, fără nici o formalitate, efectele atribuite de legislația statului membru de origine, exceptând cazul în care prezenta directivă prevede altfel.

               (17)

               Scutirea privind efectele măsurilor de reorganizare și procedurilor de lichidare asupra anumitor contracte și drepturi se limitează la acele efecte și nu reglementează alte aspecte privind măsurile de reorganizare și procedurile de lichidare, cum ar fi declararea, verificarea, admiterea și rangul creanțelor cu privire la acele contracte și drepturi și normele privind distribuirea a ceea ce rezultă în urma lichidării bunurilor, reglementate de legislația statului membru de origine.

               (18)

               Lichidarea voluntară este posibilă când o instituție de credit este solvabilă. Autoritățile administrative și judiciare ale statului membru de origine pot, cu toate acestea, să decidă cu privire la o măsură de reorganizare sau, după caz, la proceduri de lichidare, chiar după deschiderea procedurii de lichidare voluntară.

               (19)

               Retragerea autorizației de desfășurare de activități bancare este una dintre consecințele necesare ale lichidării unei instituții de credit. Retragerea nu ar trebui, totuși, să împiedice continuarea anumitor activități ale instituției, în măsura în care acestea sunt necesare sau adecvate nevoilor lichidării. Continuarea activității poate fi, totuși, subordonată de către statul membru de origine aprobării și supravegherii autorităților sale competente.

               (20)

               Informarea creditorilor cunoscuți, în mod individual, este la fel de esențială precum este publicarea, pentru a le permite acestora, dacă este necesar, să își depună creanțele sau să prezinte observațiile referitoare la creanțele lor în termenele stabilite. Nu ar trebui să se facă discriminare față de creditorii domiciliați într-un stat alt membru decât cel de origine, pe baza locului lor de rezidență sau a naturii creanțelor acestora. Creditorii trebuie informați în mod regulat într-o manieră corespunzătoare cu privire la desfășurarea procedurii de lichidare.

               (21)

               În unicul scop al aplicării dispozițiilor prezentei directive la măsurile de reorganizare și procedurile de lichidare implicând sucursalele situate în Comunitate ale unei instituții de credit al cărei sediu social este situat într-o țară terță, definițiile „stat membru de origine”, „autorități competente”, „autorități administrative sau judiciare” sunt cele ale statului membru în care este situată sucursala.

               (22)

               În cazul în care o instituție de credit care are sediul social în afara Comunității deține sucursale în mai multe state membre, fiecare sucursală beneficiază de un tratament individual cu privire la aplicarea prezentei directive. În acest caz, autoritățile administrative sau judiciare, autoritățile competente, administratorii și lichidatorii trebuie să încerce să-și coordoneze activitățile.

               (23)

               Deși este important să fie urmat principiul conform căruia legea statului membru de origine determină toate efectele măsurilor de reorganizare sau ale procedurilor de lichidare, atât procedurale, cât și substanțiale, este de asemenea necesar să se țină seama că aceste efecte pot intra în conflict cu normele aplicabile în mod obișnuit în cadrul activității economice și financiare a instituției de credit în cauză și a sucursalelor acesteia din alte state membre. În unele cazuri, trimiterea la legea unui alt stat membru reprezintă o atenuare indispensabilă a principiului aplicării legii statului membru de origine.

               (24)

               Atenuarea este necesară în special pentru a proteja angajații care au un contract de muncă încheiat cu instituția de credit, pentru a asigura securitatea tranzacțiilor privind anumite bunuri și pentru a proteja integritatea piețelor reglementate, care funcționează în conformitate cu dreptul unui stat membru în care instrumentele financiare sunt tranzacționate.

               (25)

               Tranzacțiile efectuate în cadrul unor sisteme de plată și decontare sunt reglementate de Directiva 98/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 1998 privind caracterul definitiv al decontării în sistemele de plăți și de decontare a titlurilor de valoare (7).

               (26)

               Adoptarea prezentei directive nu pune în discuție dispozițiile Directivei 98/26/CE, potrivit cărora procedurile de insolvență nu trebuie să aibă nici un efect asupra opozabilității ordinelor valabil introduse în sistem și nici asupra garanțiilor oferite sistemului.

               (27)

               Unele măsuri de reorganizare sau proceduri de lichidare presupun numirea unei persoane care să le administreze. Recunoașterea numirii și competențelor sale în toate celelalte state membre este așadar un element esențial pentru punerea în aplicare a deciziilor luate în statul membru de origine. Cu toate acestea, ar trebui specificate limitele în cadrul cărora își poate exercita competențele atunci când acționează în afara statului membru de origine.

               (28)

               Creditorii care au încheiat contracte cu instituția de credit înainte de adoptarea unei măsuri de reorganizare sau a unor proceduri de lichidare trebuie să fie protejați împotriva prevederilor referitoare la nulitatea, anularea sau inopozabilitatea prevăzute de legea statului membru de origine, în cazul în care beneficiarul tranzacției aduce dovezi că în legea aplicabilă tranzacției respective nu există nici un mijloc existent care să permită atacarea actului în cauză.

               (29)

               Este important să se asigure încrederea terților achizitori în conținutul registrelor sau conturilor cu privire la diferite active înregistrate în aceste registre sau conturi și, prin extensie, a achizitorilor de bunuri imobiliare, chiar și după deschiderea procedurii de lichidare sau adoptarea unei măsuri de reorganizare. Singurul mijloc de asigurare a încrederii este de a supune validitatea achiziției legii locului unde este situat imobilul sau a statului sub autoritatea căruia este păstrat registrul sau contul.

               (30)

               Efectele măsurilor de reorganizare sau ale procedurilor de lichidare privind un proces pe rol sunt reglementate de legea statului membru în care acest proces este pe rol, prin exceptare de la aplicarea lex concursus. Efectele acestor măsuri și a procedurilor privind cererile individuale de executare silită care rezultă din aceste procese sunt reglementate de legislația statului membru de origine, în conformitate cu norma generală stabilită de prezenta directivă.

               (31)

               Ar trebui să se prevadă ca autoritățile administrative sau judiciare din statul membru de origine să notifice de îndată autoritățile competente ale statului membru gazdă cu privire la adoptarea oricărei măsuri de reorganizare sau la deschiderea oricărei proceduri de lichidare, dacă este posibil înainte de adoptarea măsurii sau deschiderii procedurii sau, în caz contrar, imediat după aceea.

               (32)

               Secretul profesional, definit la articolul 30 din Directiva 2000/12/CE, este un element esențial în toate procedurile de informare sau consultare. Din acest motiv, ar trebui să fie respectat de toate autoritățile administrative care iau parte la astfel de proceduri, întrucât autoritățile judiciare rămân, în această privință, supuse dispozițiilor de drept intern care le vizează,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   TITLUL I
   DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
   Articolul 1
   Domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă se aplică instituțiilor de credit și sucursalelor acestora înființate în statele membre, altele decât cele în care au sediul statutar, astfel cum sunt definite la articolul 1 punctele (1) și (3) din Directiva 2000/12/CE, sub rezerva condițiilor și scutirilor prevăzute la articolul 2 alineatul (3) din directiva menționată anterior.
   (2)   Dispozițiile prezentei directive cu privire la sucursalele unei instituții de credit care are sediul statutar în afara Comunității se aplică numai dacă instituția are sucursale în cel puțin două state membre ale Comunității.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei directive:

               —

               „stat membru de origine” înseamnă statul membru de origine în sensul articolul 1 punctul (6) din Directiva 2000/12/CE;

               —

               „stat membru gazdă” înseamnă statul membru gazdă în sensul articolului 1 punctul (7) din Directiva 2000/12/CE;

               —

               „sucursală” înseamnă o sucursală în sensul articolului 1 punctul (3) din Directiva 2000/12/CE;

               —

               „autorități competente” înseamnă autoritățile competente în sensul articolului 1 punctul (4) din Directiva 2000/12/CE;

               —

               „administrator” înseamnă orice persoană sau organ numit de autoritățile administrative sau judiciare a căror sarcină este să administreze măsuri de reorganizare;

               —

               „autorități administrative sau judiciare” înseamnă autoritățile administrative sau judiciare ale statelor membre care sunt competente în materie de măsuri de reorganizare și proceduri de lichidare;

               —

               „măsuri de reorganizare” înseamnă măsuri destinate să mențină sau să restabilească situația financiară a unei instituții de credit și care ar putea afecta drepturile preexistente ale terților, inclusiv măsuri care implică posibilitatea unei suspendări a plăților, o suspendare a măsurilor de executare sau o reducere a creanțelor;

               —

               „lichidator” înseamnă orice persoană sau organism numit de autoritățile administrative sau judiciare a căror sarcină este să administreze proceduri de lichidare;

               —

               „proceduri de lichidare” înseamnă proceduri colective deschise și controlate de autoritățile administrative sau judiciare ale statelor membre, cu scopul de a lichida bunuri sub supravegherea acelor autorități, inclusiv când procedurile sunt încheiate printr-un concordat sau o altă măsură similară;

               —

               „piață reglementată” înseamnă o piață reglementată în sensul articolului 1 punctul (13) din Directiva 93/22/CEE;

               —

               „instrumente” înseamnă toate instrumentele menționate în secțiunea B a anexei la Directiva 93/22/CE.

         TITLUL II
   MĂSURILE DE REORGANIZARE

      A.
         Instituțiile de credit care au sediul statutar în Comunitate

   Articolul 3
   Adoptarea măsurilor de reorganizare – legea aplicabilă
   (1)   Autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine sunt singurele competente să decidă cu privire la punerea în aplicare a uneia sau mai multor măsuri de reorganizare într-o instituție de credit, inclusiv în sucursalele stabilite în alte state membre.
   (2)   Măsurile de reorganizare se aplică în conformitate cu actele cu putere de lege, normele administrative și procedurile aplicabile în statul membru de origine, cu excepția cazului în care prezenta directivă prevede altfel.
   Acestea produc efecte, în conformitate cu legislația statelor membre, în întreaga Comunitate, fără alte formalități, inclusiv față de terții din alte state membre, chiar dacă normele statului membru gazdă care le sunt aplicabile nu prevăd asemenea măsuri sau supun punerea lor în aplicare unor condiții care nu sunt îndeplinite.
   Măsurile de reorganizare produc efecte în întreaga Comunitate din momentul în care produc efecte în statul membru în care au fost luate.
   Articolul 4
   Informarea autorităților competente ale statului membru gazdă
   Autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine trebuie să informeze fără întârziere, prin orice mijloace disponibile, autoritățile competente ale statului membru gazdă cu privire la decizia lor de a adopta orice măsură de reorganizare, inclusiv efectele concrete pe care o astfel de măsură le poate avea, dacă este posibil, înainte de a fi adoptată sau, în caz contrar, imediat după aceea. Informațiile trebuie comunicate de către autoritățile competente ale statului membru de origine.
   Articolul 5
   Informarea autorităților competente ale statului membru de origine
   În cazul în care autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru gazdă consideră necesară punerea în aplicare pe teritoriul lor a uneia sau a mai multor măsuri de reorganizare, acestea trebuie să informeze autoritățile competente ale statului membru de origine. Informațiile trebuie comunicate de către autoritățile competente ale statului membru gazdă.
   Articolul 6
   Publicarea
   (1)   În cazul în care punerea în aplicare a măsurilor de reorganizare decise în temeiul articolului 3 alineatele (1) și (2) poate afecta drepturile terților într-un stat membru gazdă și dacă este posibilă o cale de atac în statul membru de origine împotriva deciziei prin care se impune măsura, autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine, administratorul sau orice altă persoană abilitată să facă acest lucru în statul membru de origine publică un extras din decizie în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene și în două ziare de circulație națională din fiecare stat membru gazdă, în special cu scopul de a facilita exercitarea dreptului la calea de atac în timp util.
   (2)   Extrasul din decizia prevăzută la alineatul (1) trebuie trimis cât mai curând posibil, prin mijloacele cele mai potrivite, Oficiului pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene și, de asemenea, celor două ziare de circulație națională din fiecare stat membru gazdă.
   (3)   Oficiul pentru Publicații Oficiale al Comunităților Europene publică extrasul în termen de cel mult 12 zile de la expediere.
   (4)   Extrasul din decizia care urmează să fie publicată trebuie să specifice, în limba sau în limbile oficiale ale statelor membre în cauză, în special obiectul și baza legală a deciziei adoptate, termenele de exercitare a căilor de atac, indicând cu precizie și claritate data expirării acestor termene și adresa completă a autorităților sau instanței competente să judece calea de atac.
   (5)   Măsurile de reorganizare se aplică indiferent de măsurile prevăzute la alineatele (1)-(3) și își produc toate efectele față de creditori, cu excepția cazului în care autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine sau legislația acelui stat, care reglementează aceste măsuri, prevăd altfel.
   Articolul 7
   Datoria de a informa creditorii cunoscuți și dreptul de a declara creanțe
   (1)   În cazul în care legislația statului membru de origine impune declararea unei creanțe în vederea recunoașterii sale sau prevede notificarea obligatorie a măsurii creditorilor care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în acel stat, autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine trebuie să informeze de asemenea creditorii cunoscuți care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în alte state membre, în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 14 și 17 alineatul (1).
   (2)   În cazul în care legislația statului membru de origine prevede dreptul creditorilor care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în acel stat să își declare creanțele sau să prezinte observații cu privire la creanțele lor, creditorii care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în alte state membre trebuie să beneficieze de același drept în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 16 și 17 alineatul (2).

      B.
         Instituțiile de credit care au sediul statutar în afara Comunității

   Articolul 8
   Sucursalele instituțiilor de credit din țări terțe
   (1)   Autoritățile administrative sau judiciare din statul membru gazdă al sucursalei unei instituții de credit cu sediul statutar în afara Comunității trebuie să informeze fără întârziere, prin orice mijloace disponibile, autoritățile competente ale celorlalte state membre gazdă în care instituția a înființat sucursale, care sunt incluse pe lista menționată la articolul 11 din Directiva 2000/12/CE și publicată în fiecare an în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene, cu privire la decizia de a adopta orice măsură de reorganizare, inclusiv efectele concrete pe care le poate avea măsura respectivă, dacă este posibil, înainte de adoptarea ei sau, în caz contrar, imediat după aceea. Informația este comunicată de către autoritățile competente ale statului membru gazdă ale cărui autorități administrative sau judiciare decid aplicarea măsurii.
   (2)   Autoritățile administrative sau judiciare menționate la alineatul (1) se străduiesc să își coordoneze acțiunile.
   TITLUL III
   PROCEDURA DE LICHIDARE

      A.
         Instituțiile de credit care au sediul statutar în Comunitate

   Articolul 9
   Deschiderea procedurii de lichidare – Informații care trebuie comunicate și altor autorități competente
   (1)   Autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine responsabile cu lichidarea sunt singurele abilitate să decidă deschiderea unei proceduri de lichidare privind o instituție de credit, inclusiv pentru sucursalele stabilite în alte state membre.
   O decizie de deschidere a procedurii de lichidare, adoptată de către autoritatea administrativă sau judiciară a statului membru de origine, trebuie recunoscută, fără alte formalități, pe teritoriul tuturor celorlalte state membre și își produce efectele în aceste state membre în momentul în care produce efecte și în statul membru în care este deschisă procedura.
   (2)   Autoritățile administrative sau judiciare ale statului membru de origine trebuie să informeze fără întârziere, prin orice mijloace disponibile, autoritățile competente ale statului membru gazdă cu privire la decizia de deschidere a unei proceduri de lichidare, inclusiv cu privire la efectele concrete pe care le poate avea această procedură, dacă este posibil, înainte de deschiderea sa sau, în caz contrar, imediat după aceea. Informația trebuie comunicată de autoritățile competente ale statului membru de origine.
   Articolul 10
   Legea aplicabilă
   (1)   O instituție de credit trebuie lichidată în conformitate cu actele cu putere de lege, normele administrative și procedurile aplicabile în statul membru de origine, cu excepția cazului în care prezenta directivă prevede altfel.
   (2)   Legea statului membru de origine trebuie să determine în special:

               (a)

               bunurile supuse administrării și tratamentul bunurilor dobândite de instituția de credit după deschiderea procedurii de lichidare;

               (b)

               competențele instituției de credit și ale lichidatorului;

               (c)

               condițiile în care poate fi invocată compensarea;

               (d)

               efectele procedurii de lichidare asupra contractelor curente la care este parte instituția de credit;

               (e)

               efectele procedurii de lichidare asupra procedurilor individuale ale creditorilor, cu excepția proceselor pe rol, după cum se prevede la articolul 32;

               (f)

               creanțele care sunt declarate ca parte a pasivului instituției de credit și tratamentul creanțelor care se nasc după deschiderea procedurii de lichidare;

               (g)

               normele care reglementează declararea, verificarea și admiterea creanțelor;

               (h)

               normele care reglementează distribuirea a ceea ce rezultă în urma lichidării bunurilor, rangul creanțelor și drepturile creditorilor care au obținut o reparare parțială după deschiderea procedurii de lichidare în temeiul unui drept real sau ca efect al unei compensații;

               (i)

               condițiile și efectele închiderii procedurii de lichidare, în special prin concordat;

               (j)

               drepturile creditorilor după închiderea procedurii de lichidare;

               (k)

               cine va suporta costurile și cheltuielile apărute în cursul procedurii de lichidare;

               (l)

               normele privind nulitatea, anularea sau inopozabilitatea actelor prejudiciabile masei creditorilor.

         Articolul 11
   Consultarea autorităților competente înaintea lichidării voluntare
   (1)   Autoritățile competente ale statului membru de origine trebuie consultate, în cea mai adecvată formă, înainte de luarea oricărei decizii de lichidare voluntară de către organele statutare ale unei instituții de credit.
   (2)   Lichidarea voluntară a unei instituții de credit nu împiedică adoptarea unei măsuri de reorganizare sau deschiderea unei proceduri de lichidare.
   Articolul 12
   Retragerea autorizației unei instituții de credit
   (1)   În cazul în care se decide deschiderea unei proceduri de lichidare, față de o instituție de credit, în absența sau după eșecul măsurilor de reorganizare, autorizația instituției se retrage cu respectarea, în special, a procedurii prevăzute la articolul 22 alineatul (9) din Directiva 2000/12/CE.
   (2)   Retragerea autorizației prevăzute la alineatul (1) nu împiedică persoana sau persoanele însărcinate cu lichidarea să continue anumite activități ale instituției de credit, în măsura în care este necesar sau corespunzător nevoilor lichidării.
   Statul membru de origine poate prevedea ca astfel de activități să se desfășoare cu acordul și sub supravegherea autorităților competente ale statului membru respectiv.
   Articolul 13
   Publicarea
   Lichidatorii sau orice autoritate administrativă sau judiciară trebuie să anunțe decizia de a deschide procedura de lichidare prin publicarea unui extras din decizia de lichidare în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene și în cel puțin două ziare de circulație națională din fiecare dintre statele membre gazdă.
   Articolul 14
   Informarea creditorilor cunoscuți
   (1)   În cazul în care este deschisă o procedură de lichidare, autoritatea administrativă sau judiciară a statului membru de origine sau lichidatorul trebuie să informeze fără întârziere și individual, creditorii cunoscuți care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în alte state membre, cu excepția cazurilor în care legislația statului de origine nu impune declararea creanței în vederea recunoașterii sale.
   (2)   Informarea respectivă, furnizată prin trimiterea unei notificări, se referă în special la termenele care trebuie respectate, sancțiunile prevăzute cu privire la aceste termene, organismul sau autoritatea abilitată să accepte declararea creanțelor sau a observațiilor legate de creanțe și celelalte măsuri stabilite. O astfel de notificare trebuie să indice și dacă creditorii ale căror creanțe sunt garantate printr-un privilegiu sau o garanție reală trebuie să își declare creanța.
   Articolul 15
   Executarea obligațiilor
   Persoana care execută o obligație în beneficiul unei instituții de credit fără personalitate juridică supusă unei proceduri de lichidare deschise într-un alt stat, în loc să o execute în beneficiul lichidatorului numit în cadrul acelei proceduri, este liberată dacă nu a avut cunoștință de deschiderea procedurii. Persoana care execută obligația respectivă anterior îndeplinirii măsurilor de publicitate prevăzute la articolul 13 este prezumată, până la proba contrarie, că nu a avut cunoștință de deschiderea procedurii de lichidare; executarea obligației ulterior îndeplinirii măsurilor de publicitate prevăzute la articolul 13 prezumă, până la proba contrarie, că persoana a avut cunoștință de deschiderea procedurii.
   Articolul 16
   Dreptul de a declara creanțele
   (1)   Orice creditor care are domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar într-un alt stat membru decât statul membru de origine, inclusiv autoritățile publice ale statelor membre, are dreptul de a declara creanțele sau de a prezenta observații scrise cu privire la creanțele sale.
   (2)   Creanțele tuturor creditorilor care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în alte state membre decât statul membru de origine vor fi tratate în același mod și vor avea același rang ca și creanțele de natură echivalentă care ar putea fi declarate de creditori care au domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar în statul membru de origine.
   (3)   Cu excepția cazurilor în care legislația statului membru de origine prevede prezentarea de observații cu privire la creanțe, creditorul trimite copii ale documentelor justificative, dacă acestea există, și indică natura creanței, data la care aceasta a luat naștere și valoarea acesteia, precum și dacă invocă pentru această creanță un privilegiu, o garanție reală sau o rezervă de proprietate și care sunt bunurile pe care garanția le acoperă.
   Articolul 17
   Limbile
   (1)   Informarea prevăzută la articolele 13 și 14 trebuie să fie furnizată în limba sau limbile oficiale ale statului membru de origine. În acest scop trebuie folosit un formular, în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene, cu titlul „Invitație de declarare a unei creanțe. Termene care trebuie respectate” sau, în cazul în care legea statului membru de origine prevede prezentarea de observații cu privire la creanțe, titlul „Invitație de prezentare a observațiilor cu privire la o creanță. Termene care trebuie respectate”.
   (2)   Orice creditor care are domiciliul, reședința obișnuită sau sediul statutar într-un alt stat membru decât statul membru de origine poate să-și declare creanța sau să-și prezinte observațiile cu privire la creanță în limba sau limbile oficiale ale acelui alt stat membru. În acest caz, declararea creanței sale sau prezentarea de observații cu privire la creanța sa trebuie, cu toate acestea, să poarte titlul „Declarație de creanțe” sau „Prezentare a observațiilor cu privire la creanțe” în limba sau limbile oficiale ale statului membru de origine. În plus, i se poate cere să furnizeze traducerea prezentării creanței sau a prezentării observațiilor cu privire la creanțe în această limbă.
   Articolul 18
   Informarea periodică a creditorilor
   Lichidatorii trebuie să îi informeze pe creditori în mod periodic, într-un mod corespunzător, asupra procesului de lichidare.

      B.
         Instituțiile de credit care au sediul statutar în afara Comunității

   Articolul 19
   Sucursalele instituțiilor de credit din țări terțe
   (1)   Autoritățile administrative sau judiciare din statul membru gazdă al sucursalei unei instituții de credit care are sediul statutar în afara Comunității informează fără întârziere, prin toate mijloacele disponibile, autoritățile competente ale celorlalte state membre gazdă în care instituția de credit a înființat sucursale care figurează pe lista menționată la articolul 11 din Directiva 2000/12/CE și publicată în fiecare an în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene cu privire la decizia lor de a deschide o procedură de lichidare, inclusiv cu privire la efectele concrete pe care le pot avea aceste proceduri, dacă este posibil înainte de deschidere sau, în caz contrar, imediat după aceea. Informarea este efectuată de către autoritățile competente din statul membru gazdă menționat anterior.
   (2)   Autoritățile administrative sau judiciare care decid deschiderea unei proceduri de lichidare a unei sucursale a unei instituții de credit care are sediul în afara Comunității informează autoritățile competente ale celorlalte state membre gazdă despre deschiderea unei proceduri de lichidare și despre retragerea autorizației.
   Informarea se efectuează de către autoritățile competente din statul membru gazdă care a decis deschiderea procedurii.
   (3)   Autoritățile administrative sau judiciare menționate la alineatul (1) se străduiesc să își coordoneze acțiunile.
   Lichidatorii eventuali se străduiesc, de asemenea, să își coordoneze acțiunile.
   TITLUL IV
   DISPOZIȚII COMUNE MĂSURILOR DE REORGANIZARE ȘI PROCEDURILOR DE LICHIDARE
   Articolul 20
   Efecte privind anumite contracte și drepturi
   Efectele unei măsuri de reorganizare sau ale deschiderii unei proceduri de lichidare asupra:

               (a)

               contractelor și relațiilor de muncă sunt reglementate exclusiv de legea statului membru aplicabilă contractului de muncă;

               (b)

               unui contract care conferă dreptul de a folosi sau a dobândi un bun imobil sunt reglementate exclusiv de legea statului membru pe teritoriul căruia este situat acel imobil. Această lege determină dacă bunul este mobil sau imobil;

               (c)

               drepturilor privind un bun imobil, o navă sau o aeronavă supuse înregistrării într-un registru public sunt reglementate exclusiv de legea statului membru sub a cărui autoritate se află registrul.

         Articolul 21
   Drepturile reale ale terților
   (1)   Punerea în aplicare a măsurilor de reorganizare sau deschidere a unei proceduri de lichidare nu afectează drepturile reale ale creditorilor sau terților cu privire la bunurile corporale sau incorporale, mobile sau imobile - atât bunuri determinate, cât și ansambluri de bunuri nedeterminate a căror compunere este supusă modificării -, care aparțin instituției de credit și care sunt situate pe teritoriul altui stat membru în momentul punerii în aplicare a unor astfel de măsuri sau al deschiderii unei proceduri.
   (2)   Drepturile menționate la alineatul (1) sunt în special:

               (a)

               dreptul de a lichida sau a impune lichidarea bunurilor și de a obține satisfacție ca urmare a procedurilor de lichidare sau venituri din bunurile respective, în special în temeiul unui gaj sau al unei ipoteci;

               (b)

               dreptul exclusiv de a recupera o creanță, ca efect al unui gaj sau prin cesiunea acestei creanțe cu titlu de garanție;

               (c)

               dreptul de a revendica bunul și de a solicita restituirea lui din mâinile oricărei persoane care îl deține sau îl folosește împotriva voinței părții îndreptățite;

               (d)

               dreptul real de a percepe fructele unui bun.

         (3)   Dreptul, înregistrat într-un registru public și opozabil terților, în temeiul căruia poate fi obținut un drept real în sensul alineatului (1), este considerat un drept real.
   (4)   Alineatul (1) nu împiedică acțiunile în anulare, în constatare a nulității sau a inopozabilității, prevăzute la articolul 10 alineatul (2) punctul (l).
   Articolul 22
   Rezerva de proprietate
   (1)   Punerea în aplicare a măsurilor de reorganizare sau deschiderea unei proceduri de lichidare față de o instituție de credit care cumpără un bun nu afectează drepturile vânzătorului bazate pe o rezervă de proprietate, dacă, în momentul punerii în aplicare a unor astfel de măsuri sau al deschiderii unei astfel de proceduri, bunul se află pe teritoriul altui stat membru decât statul în care au fost puse în aplicare astfel de măsuri sau a fost deschisă o astfel de procedură.
   (2)   Punerea în aplicare a măsurilor de reorganizare sau deschiderea unei proceduri de lichidare față de o instituție de credit care vinde un bun, după predarea bunului, nu constituie un motiv de rezoluțiune sau reziliere a vânzării și nu împiedică dobândirea de către cumpărător a proprietății asupra bunului vândut, dacă, în momentul punerii în aplicare a unor astfel de măsuri sau al deschiderii unei astfel de proceduri, bunul vândut este situat pe teritoriul unui alt stat membru decât statul în care au fost puse în aplicare astfel de măsuri sau a fost deschisă o astfel de procedură.
   (3)   Alineatele (1) și (2) nu împiedică acțiunile în anulare, în constatare a nulității sau a inopozabilității, prevăzute la articolul 10 alineatul (2) punctul (l).
   Articolul 23
   Compensarea
   (1)   Punerea în aplicare a unor măsuri de reorganizare sau deschiderea unei proceduri de lichidare nu afectează dreptul unui creditor de a invoca compensarea creanței sale cu creanța instituției de credit, în cazul în care este permisă o asemenea compensare de către legea aplicabilă creanței instituției de credit.
   (2)   Alineatul (1) nu împiedică acțiunile în anulare, în constatare a nulității sau a inopozabilității, prevăzute la articolul 10 alineatul (2) punctul (l).
   Articolul 24
   Lex rei sitae
   Exercitarea drepturilor de proprietate asupra instrumentelor sau a altor drepturi asupra unor astfel de instrumente a căror existență sau al căror transfer presupune înregistrarea într-un registru, un cont sau un sistem de depozit centralizat deținute sau situate într-un stat membru trebuie reglementat de legea statului membru în care este deținut sau situat registrul, contul sau sistemul de depozit centralizat în care sunt înregistrate aceste drepturi.
   Articolul 25
   Acorduri de compensare și de novație
   Acordurile de compensare și de novație sunt reglementate exclusiv de legea aplicabilă contractului care reglementează astfel de acorduri.
   Articolul 26
   Acorduri de răscumpărare
   Fără a aduce atingere articolului 24, acordurile de răscumpărare sunt reglementate exclusiv de legea aplicabilă contractului care reglementează astfel de acorduri.
   Articolul 27
   Piețe reglementate
   Fără a aduce atingere articolului 24, tranzacțiile efectuate în cadrul unei piețe reglementate sunt reglementate exclusiv de legea aplicabilă contractului care reglementează astfel de tranzacții.
   Articolul 28
   Dovada numirii lichidatorilor
   (1)   Numirea administratorului sau a lichidatorului se evidențiază printr-o copie certificată conformă cu originalul a deciziei de numire sau prin orice alt certificat emis de autoritatea administrativă sau judiciară a statului membru de origine.
   Poate fi necesară o traducere în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale statului membru pe teritoriul căruia lichidatorul sau administratorul dorește să acționeze. Nu este necesară nici o altă legalizare sau formalitate asemănătoare.
   (2)   Administratorii și lichidatorii sunt abilitați să își exercite pe teritoriul tuturor statelor membre toate competențele pe care sunt abilitați să le exercite pe teritoriul statului membru de origine. Aceștia pot desemna, de asemenea, persoane care să îi asiste sau, după caz, să îi reprezinte în cursul măsurii de reorganizare sau al procedurii de lichidare în statele membre gazdă și, în special, în vederea depășirii oricăror dificultăți întâlnite de creditorii din statul membru gazdă.
   (3)   În exercitarea competențelor sale, administratorul sau lichidatorul respectă legea statelor membre pe teritoriul căruia dorește să acționeze, în special în ceea ce privește procedurile de lichidare a bunurilor și furnizarea de informații angajaților. Aceste competențe nu pot include utilizarea forței sau dreptul de a se pronunța asupra unui litigiu sau asupra unui diferend.
   Articolul 29
   Înregistrarea într-un registru public
   (1)   Administratorul, lichidatorul sau orice altă autoritate administrativă sau judiciară din statul membru de origine poate solicita ca o măsură de reorganizare sau decizia de deschidere a unei proceduri de lichidare să fie înregistrate în cartea funciară, în registrul comerțului sau orice alt registru public ținut în alte state membre.
   Totuși, orice stat membru poate prevedea înregistrarea obligatorie. În acest caz, persoana sau autoritatea menționată în paragraful anterior trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a asigura această înregistrare.
   (2)   Costurile înregistrării sunt considerate costuri și cheltuieli ale procedurii.
   Articolul 30
   Actele prejudiciabile
   (1)   Articolul 10 nu se aplică în ceea ce privește normele privind nulitatea, anularea sau inopozabilitatea actelor prejudiciabile masei creditorilor, în cazul în care beneficiarul acestor acte dovedește că:

               —

               actul prejudiciabil masei creditorilor este supus legii statului membru, altul decât statul membru de origine și

               —

               această lege nu permite nici un mijloc de atacare a acelui act în cazul respectiv.

         (2)   În cazul în care o măsură de reorganizare decisă de o autoritate publică prevede norme privind nulitatea, anularea sau inopozabilitatea actelor prejudiciabile masei creditorilor înainte de adoptarea măsurii, articolul 3 alineatul (2) nu se aplică în cazurile prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol.
   Articolul 31
   Protecția terților
   În cazul în care, printr-un act încheiat după adoptarea unei măsuri de reorganizare sau de deschidere a unei proceduri de lichidare, o instituție de credit dispune cu titlu oneros de:

               —

               un bun imobil;

               —

               un vas sau aeronavă supusă înregistrării într-un registru public;

               —

               instrumente sau drepturi privind astfel de instrumente, a căror existență sau al căror transfer presupune înregistrarea lor într-un registru, un cont sau un sistem de depozit centralizat deținute sau situate într-un stat membru,

         validitatea actului respectiv este reglementată de legea statului membru pe teritoriul căruia este situat bunul imobil sau sub autoritatea căruia este păstrat registrul, contul sau sistemul de depozite respectiv.
   Articolul 32
   Cauze aflate pe rol
   Efectele măsurilor de reorganizare sau ale procedurilor de lichidare asupra unei cauze aflate pe rol cu privire la un bun sau un drept de care instituția de credit a fost lipsită sunt reglementate doar de legislația statului membru în care cauza se află pe rol.
   Articolul 33
   Secretul profesional
   Toate persoanele care trebuie să primească sau să transmită informații în cadrul procedurilor de informare sau consultare prevăzute la articolele 4, 5, 8, 9, 11 și 19 sunt supuse secretului profesional, în conformitate cu normele și condițiile prevăzute la articolul 30 din Directiva 2000/12/CE, cu excepția autorităților judiciare cărora li se aplică dispozițiile de drept intern în vigoare.
   TITLUL V
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 34
   Punerea în aplicare
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive la 5 mai 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Dispozițiile de drept intern adoptate în aplicarea prezentei directive se aplică numai măsurilor de reorganizare sau procedurilor de lichidare, adoptate sau deschise după data menționată în primul paragraf. Măsurile adoptate sau procedurile deschise înainte de data respectivă continuă să intre sub incidența legii aplicabile acestora în momentul adoptării sau deschiderii.
   (2)   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (3)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 35
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua publicării sale.
   Articolul 36
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 4 aprilie 2001.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         B. ROSENGREN

      (1)  JO C 356, 31.12.1985, p. 55 și

      JO C 36, 8.2.1988, p. 1.

      (2)  JO C 263, 20.10.1986, p. 13.

      (3)  JO C 332, 30.10.1998, p. 13.

      (4)  Avizul Parlamentului European din 13 martie 1987 (JO C 99, 13.4.1987, p. 211), confirmat în 2 decembrie 1993 (JO C 342, 20.12.1993, p. 30), Poziția comună a Consiliului din 17 iulie 2000 (JO C 300, 20.10.2000, p. 13) și Decizia Parlamentului European din 16 ianuarie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 12 martie 2001.

      (5)  JO L 126, 26.5.2000, p. 1. Directivă modificată de Directiva 2000/28/CE (JO L 275, 27.10.2000, p. 37).

      (6)  JO L 135, 31.5.1994, p. 5.

      (7)  JO L 166, 11.6.1998, p. 45.


title: Directiva 2009/115/CE a Comisiei din 31 august 2009 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței metomil ca substanță activă (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               1.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 228/17

      DIRECTIVA 2009/115/CE A COMISIEI

   din 31 august 2009
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței metomil ca substanță activă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 703/2001 (3) ale Comisiei stabilesc normele de punere în aplicare a fazei a doua a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă cu substanțele active care urmează să fie evaluate în vederea unei eventuale înscrieri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Această listă include substanța metomil. Prin Decizia 2007/628/CE (4) a Comisiei, s-a hotărât neincluderea substanței metomil în anexa I la Directiva 91/414/CEE.

               (2)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, notificatorul inițial a prezentat o nouă cerere solicitând aplicarea procedurii accelerate prevăzute la articolele 14-19 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (5).

               (3)

               Cererea a fost transmisă Regatului Unit, desemnat stat membru raportor prin Regulamentul (CE) nr. 451/2000. Termenul pentru procedura accelerată a fost respectat. Specificarea substanței active și utilizările indicate sunt identice cu cele care au făcut obiectul Deciziei 2007/628/CE. Cererea respectivă este conformă, de asemenea, cu celelalte cerințe de fond și de procedură de la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008.

               (4)

               Regatul Unit a evaluat noile informații și date furnizate de notificator și a pregătit un raport suplimentar la 15 mai 2008.

               (5)

               Raportul suplimentar a făcut obiectul unei evaluări inter pares de către statele membre și EFSA și a fost prezentat Comisiei la 19 decembrie 2008 sub forma Raportului științific EFSA pentru metomil (6). Acest raport a fost examinat de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și a fost finalizat la 12 iunie 2009 sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind substanța metomil.

               (6)

               Noua evaluare efectuată de statul membru raportor și noua concluzie a EFSA s-au concentrat asupra subiectelor de preocupare care duseseră la neincluderea substanței. Acestea erau nivelul inacceptabil de expunere a operatorilor, caracterul neconcludent al evaluării expunerii pentru lucrători și pentru celelalte persoane prezente, precum și riscul ridicat pentru păsări, mamifere, organisme acvatice, albine și alte artropode nețintă.

               (7)

               Noi date și informații au fost prezentate de notificator în noul dosar și s-a efectuat o nouă evaluare, ale cărei concluzii sunt incluse în raportul suplimentar și în raportul științific al EFSA referitor la metomil. Prin urmare, s-a constatat că pot fi menținute niveluri acceptabile de expunere a operatorilor dacă aceștia poartă un echipament de protecție suplimentar față de cel indicat în dosarul inițial. În ceea ce privește riscul pentru lucrători și pentru celelalte persoane prezente, s-a clarificat faptul că utilizările nu presupun riscuri inacceptabile, astfel cum s-a susținut în noul dosar. În sfârșit, riscul pentru păsări, mamifere, organisme acvatice, albine și alte artropode nețintă poate fi considerat drept acceptabil, cu condiția aplicării celei mai scăzute doze de utilizare și a punerii în aplicare a măsurilor adecvate de gestionare a riscului.

               (8)

               În consecință, datele și informațiile suplimentare furnizate de notificator permit eliminarea preocupărilor specifice care determinaseră neincluderea substanței. Nu au fost ridicate alte întrebări științifice deschise.

               (9)

               Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele de protecție a plantelor care conțin metomil pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în raportul de reexaminare al Comisiei. Prin urmare, substanța metomil ar trebui să fie inclusă în anexa I, pentru a garanta că, în toate statele membre, pot fi acordate autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă, în conformitate cu dispozițiile directivei menționate.

               (10)

               Cu toate acestea, pentru a exclude orice risc de otrăvire, cu sau fără intenție, este adecvat să se solicite încorporarea unor agenți repulsivi și/sau emetici în produsele de protecție a plantelor care conțin metomil și să se autorizeze utilizarea doar de către profesioniști.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (12)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 ianuarie 2010 cel târziu. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 septembrie 2009.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 31 august 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 98, 7.4.2001, p. 6.

      (4)  JO L 255, 29.9.2007, p. 40.

      (5)  JO L 15, 18.1.2008, p. 5.

      (6)  Raportul științific EFSA (2008) 222 – Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance methomyl (Concluzie privind examinarea inter pares a evaluării riscului de pesticid pentru substanța activă metomil) (confirmat la 19 decembrie 2008).

      ANEXĂ
      Se adaugă următoarea rubrică la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Data intrării în vigoare

                     Data expirării includerii

                     Dispoziții specifice

                     „Metomil
                     Nr. CAS: 16752-77-50
                     Nr. CIPAC: 264

                     S-methyl (EZ)-N-(methylcarbamoyloxy)thioacetimidate

                     ≥ 980 g/kg

                     1 septembrie 2009

                     31 august 2019

                     PARTEA A
                     Substanța poate fi utilizată ca insecticid pentru legume doar în doze care nu depășesc 0,25 kg de substanță activă per hectar per aplicare și pentru un număr maxim de 2 aplicări pe sezon.
                     Autorizațiile trebuie limitate la utilizatorii profesioniști.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se va ține seama de concluziile raportului de reexaminare privind substanța metomil, în special apendicele I și II, în versiunea definitivă elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 12 iunie 2009.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre acordă o atenție deosebită:

                                 —

                                 siguranței operatorilor: condițiile de utilizare prevăd folosirea de echipamente de protecție personală corespunzătoare. Se acordă o atenție deosebită expunerii operatorilor care utilizează pulverizatoare de spate sau alte echipamente de aplicare manuale;

                                 —

                                 protejării păsărilor;

                                 —

                                 protejării organismelor acvatice; condițiile de autorizare cuprind, după caz, măsuri de reducere a riscurilor, precum zone-tampon, reducerea scurgerilor și duze pentru reducerea dispersiilor;

                                 —

                                 protejării artropodelor nețintă, în special albinele: se aplică măsuri de reducere a riscurilor pentru a evita orice contact cu albinele.

                           Statele membre se asigură că preparatele pe bază de metomil conțin agenți repulsivi și/sau emetici eficienți.
                     Condițiile de autorizare includ, după caz, măsuri suplimentare de reducere a riscurilor.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de reexaminare.


title: Directiva 2006/85/CE a Comisiei din 23 octombrie 2006 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanțelor active fenamifos și etefonText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0085

Jurnalul Oficial L 293 , 24/10/2006 p. 0003 - 0005 Jurnalul Oficial L 314 , 01/12/2007 p. 0269 - 0271

		Directiva 2006/85/CE a Comisieidin 23 octombrie 2006de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanțelor active fenamifos și etefon(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare [1], în special articolul 6 alineatul (1),întrucât:(1) Regulamentele (CE) nr. 451/2000 [2] și (CE) nr. 703/2001 [3] ale Comisiei stabilesc normele de punere în aplicare a celei de-a doua etape a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum și o listă a substanțelor active care trebuie evaluate în vederea eventualei înscrieri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Această listă cuprinde substanțele fenamifos și etefon.(2) Efectele acestor substanțe active asupra sănătății umane și asupra mediului au fost evaluate în conformitate cu dispozițiile regulamentelor (CE) nr. 451/2000 și (CE) nr. 703/2001 pentru o serie de utilizări propuse de către autorii notificărilor. Regulamentele respective desemnează, de asemenea, statele membre raportoare care urmează să prezinte Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) rapoartele de evaluare și recomandările referitoare la substanțele active în cauză, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 451/2000. Pentru fenamifos, Țările de Jos au constituit statul membru raportor și toate informațiile utile au fost prezentate la 27 noiembrie 2003. Pentru etefon, Țările de Jos au constituit statul membru raportor și toate informațiile utile au fost prezentate la 21 aprilie 2004.(3) Rapoartele de evaluare au făcut obiectul unei evaluări între egali de către statele membre și EFSA și au fost prezentate Comisiei la 13 ianuarie 2006 pentru fenamifos și la 24 aprilie 2006 pentru etefon, sub forma unor rapoarte științifice ale EFSA [4]. Aceste rapoarte au fost examinate de către statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și finalizate la 14 iulie 2006 sub forma rapoartelor de examinare a fenamifosului și etefonului de către Comisie.(4) Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele fitosanitare care conțin fenamifos și etefon pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările studiate și precizate în rapoartele de examinare ale Comisiei. Prin urmare, aceste substanțe active ar trebui incluse în anexa I, pentru a se garanta că, în toate statele membre, autorizațiile privind produsele fitosanitare care conțin aceste substanțe active pot fi acordate în conformitate cu dispozițiile directivei respective.(5) Este necesar să se prevadă un termen rezonabil, înainte de înscrierea unei substanțe active în anexa I, pentru a permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care rezultă din aceasta.(6) Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute de Directiva 91/414/CEE în cazul înscrierii unei substanțe active în anexa I, este necesar ca statele membre să dispună de un termen de șase luni după înscriere pentru a reexamina autorizațiile existente privind produsele fitosanitare care conțin fenamifos și etefon, cu scopul de a garanta respectarea dispozițiilor Directivei 91/414/CEE, în special a articolului 13 și a condițiilor aplicabile stabilite în anexa I. Este necesar ca statele membre să modifice, să înlocuiască sau să retragă, după caz, autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Este necesar să se facă o derogare de la termenul menționat anterior și să se prevadă un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut în anexa III, al fiecărui produs fitosanitar, pentru fiecare utilizare avută în vedere, în conformitate cu principiile uniforme enunțate în Directiva 91/414/CEE.(7) Experiența dobândită cu înscrierea precedentă în anexa I la Directiva 91/414/CEE a substanțelor active evaluate în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3600/92 a arătat că pot să apară dificultăți în interpretarea obligațiilor care se aplică titularilor de autorizații existente în ceea ce privește accesul la informații. Prin urmare, pentru a evita orice nouă dificultate, se dovedește necesară precizarea obligațiilor statelor membre, în special obligația pe care o au acestea de a verifica dacă orice titular al unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care îndeplinește condițiile din anexa II la directiva respectivă. Cu toate acestea, această clarificare nu impune nici o nouă obligație statelor membre sau titularilor de autorizații în raport cu directivele adoptate până acum pentru a modifica anexa I.(8) Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.(9) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2Statele membre adoptă și publică, până la 31 ianuarie 2008, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Statele membre aplică aceste acte de la 1 februarie 2008.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 3(1) După caz, statele membre modifică sau retrag, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, înainte de 31 ianuarie 2008, autorizațiile existente pentru produsele fitosanitare care conțin fenamifos sau etefon ca substanță activă.Până la această dată, statele membre verifică în special dacă sunt respectate condițiile din anexa I la directiva respectivă privind fenamifosul și etefonul, cu excepția celor menționate în partea B a înregistrărilor referitoare la aceste substanțe active, și dacă titularul de autorizație are un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește condițiile din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu dispozițiile articolului 13 din aceasta.(2) Prin derogare de la alineatul (1), orice produs fitosanitar autorizat care conține fenamifos și etefon ca substanță activă unică sau asociată cu alte substanțe active, toate incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 iulie 2007, face obiectul unei reevaluări de către statele membre, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la directiva respectivă și luând în considerare partea B a înregistrărilor din anexa I la directiva în cauză referitoare la fenamifos și, respectiv, etefon. În funcție de această evaluare, statele membre stabilesc dacă produsul îndeplinește condițiile enunțate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d), și (e) din Directiva 91/414/CEE.După ce s-au asigurat de îndeplinirea acestor condiții, statele membre:(a) în cazul unui produs care conține fenamifos sau etefon ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 31 iulie 2011 sau(b) în cazul unui produs care conține fenamifos sau etefon asociat cu alte substanțe active, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 31 iulie 2011 sau până la data stabilită pentru a proceda la această modificare sau retragere în directiva (directivele) care a(u) inclus substanța (substanțele) respective în anexa I la Directiva 91/414/CEE, în cazul în care această dată este ulterioară.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare la 1 august 2007.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 23 octombrie 2006.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 230, 19.8.1991, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/75/CE a Comisiei (JO L 248, 12.9.2006, p. 3).[2] JO L 55, 29.2.2000, p. 25. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1044/2003 (JO L 151, 19.6.2003, p. 32).[3] JO L 98, 7.4.2001, p. 6.[4] EFSA Scientific Report (2006) 62, 1-81, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenamiphos (data finalizării: 13 ianuarie 2006).EFSA Scientific Report (2006) 67, 1-61, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance ethephon (data finalizării: 24 aprilie 2006).--------------------------------------------------ANEXĂSubstanțe active care trebuie adăugate la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEENr. | Nume comun, numere de identificare | Denumirea IUPAC | Puritate [1] | Intrare în vigoare | Expirarea înscrierii | Dispoziții speciale |"143 | Fenamifos Nr. CAS 22224-92-6 Nr. CIPAC 692 | (RS)-isopropilfosforamidat de etil și de 4-metiltio-m-tolil | ≥ 940 g/kg | 1 august 2007 | 31 iulie 2017 | PARTEA ANu pot fi autorizate decât utilizările ca nematicid aplicate prin irigare picătură cu picătură în serele cu structură permanentă. PARTEA BPentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se ține seama de concluziile raportului de examinare privind fenamifosul, în special de anexele I și II ale acestuia, în versiunea finală elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 14 iulie 2006.În cadrul acestei evaluări generale:este necesar ca statele membre să acorde o atenție deosebită protecției organismelor acvatice, organismelor care nu sunt țintă și trăiesc în sol și apelor subterane în situații vulnerabile.Condițiile de autorizare cuprind măsuri de atenuare a riscurilor, iar în zonele vulnerabile este necesar să se pună în aplicare programe de supraveghere, după caz, cu scopul de a depista o eventuală contaminare a apelor subterane. |144 | Etefon Nr. CAS 16672-87-0 Nr. CIPAC 373 | Acid 2-cloroetilfosfonic | ≥ 910 g/kg (produs tehnic - TC) MEPHA (acid mono 2-cloroetil ester, 2-cloroetilfosfonic) și 1,2-dicloroetan (impurități care rezultă din procesul de producție) pot să constituie o problemă toxicologică, iar concentrația lor în produsul tehnic nu poate depăși, respectiv, 20 g/kg și 0,5 g/kg. | 1 august 2007 | 31 iulie 2017 | PARTEA ANu pot fi autorizate decât utilizările ca regulator de creștere.PARTEA BPentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se ține seama de concluziile raportului de examinare privind etefonul, în special de anexele I și II ale acestuia, în versiunea finală elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 14 iulie 2006. |[1] În raportul de examinare sunt furnizate detalii suplimentare privind identitatea și specificația substanței active."--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 19 decembrie 1972 de modificare a Directivei 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi

text:
               06/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               13

         31972L0430

               L 291/162

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 19 decembrie 1972
   de modificare a Directivei 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi
   (72/430/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind aderarea unor noi state membre la Comunitatea Economică Europeană și la Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (1), semnat la 22 ianuarie 1972, în special articolul 153 din Actul anexat la tratat,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât, ca urmare a extinderii, numărul birourilor naționale luate în considerare în Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (2) a crescut de la șase la nouă și întrucât, în consecință, această directivă necesită o adaptare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 72/166/CEE a Consiliului se modifică după cum urmează: - la articolul 2 alineatul (2), prima liniuță se înlocuiește cu următorul text:
   „după încheierea unui acord între birourile naționale ale asigurătorilor prin care fiecare birou național garantează, în concordanță cu prevederile legislației sale interne în domeniul asigurărilor obligatorii, soluționarea cererilor de despăgubire rezultate în urma accidentelor provocate pe teritoriul său de vehicule care provin în mod obișnuit de pe teritoriul altui stat membru, indiferent dacă aceste vehicule sunt asigurate sau nu;”.
   Articolul 2
   Prezenta directivă intră în vigoare la aderarea noilor state membre la Comunitățile Europene.
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 decembrie 1972.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. WESTERTERP

      (1)  JO L 73, 27.3.1972, p. 1.

      (2)  JO L 103, 2.5.1972, p. 1.