title: Directiva 1999/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1999 privind cerințele minime pentru îmbunătățirea protecției sănătății și securității lucrătorilor expuși unui potențial risc în medii explozive [a cincisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]

text:
               05/Volumul 05

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               173

         31999L0092

               L 023/57

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 1999/92/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 16 decembrie 1999
   privind cerințele minime pentru îmbunătățirea protecției sănătății și securității lucrătorilor expuși unui potențial risc în medii explozive [a cincisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 137 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1), înaintată după consultarea cu Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă și cu organul permanent pentru securitate și sănătate în industria minieră și alte industrii extractive,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, având în vedere proiectul comun aprobat de comitetul de conciliere la 21 octombrie 1999 (3),
   întrucât:

               (1)

               articolul 137 din tratat prevede că, prin intermediul directivelor, Consiliul poate adopta cerințe minime pentru a încuraja îmbunătățiri, în special în mediul de lucru, pentru a garanta un nivel mai bun de protecție a sănătății și securității lucrătorilor;

               (2)

               în conformitate cu termenii articolului menționat, aceste directive trebuie să evite impunerea unor constrângeri administrative, financiare și legale care ar îngreuna constituirea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii;

               (3)

               îmbunătățirea securității, igienei și sănătății la locul de muncă este un obiectiv care nu ar trebui să fie subordonat considerațiilor pur economice;

               (4)

               concordanța cu cerințele minime pentru îmbunătățirea securității și protecției sănătății lucrătorilor aflați în potențial pericol în medii explozive este esențială dacă se urmărește asigurarea securității și protecției sănătății lucrătorilor;

               (5)

               prezenta directivă este o directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (4); în consecință, dispozițiile directivei menționate, în special cele privind informarea lucrătorilor, consultarea și participarea lucrătorilor, precum și formarea acestora, pot fi aplicate în totalitate în cazurile în care lucrătorii sunt expuși unui potențial risc în medii explozive, fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive sau speciale conținute în prezenta directivă;

               (6)

               prezenta directivă constituie un element concret în cadrul realizării dimensiunii sociale a pieței interne;

               (7)

               Directiva 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 martie 1994 privind armonizarea legislației statelor membre cu privire la echipamentele și sistemele de protecție destinate utilizării în atmosfere potențial explozive (5) prevede pregătirea unei directive adiționale în temeiul articolului 137 din tratat privind, în special, pericolele de explozie cauzate de anumite utilizări și tipuri și metode de instalare a echipamentelor;

               (8)

               protecția împotriva exploziilor prezintă o importanță deosebită pentru securitate; întrucât exploziile pun în pericol viețile și sănătatea lucrătorilor ca urmare a efectelor necontrolate ale flăcărilor și presiunii, a prezenței produșilor de reacție nocivi și a consumului de oxigen din aerul pe care trebuie să îl respire lucrătorii;

               (9)

               stabilirea unei strategii coerente pentru prevenirea exploziilor presupune ca măsurile organizatorice să completeze măsurile tehnice luate la locul de muncă; Directiva 89/391/CEE prevede ca angajatorul să fie în posesia unei evaluări a riscurilor asupra sănătății și securității lucrătorilor la locul de muncă; din această cerință rezultă că directiva prevede că angajatorul trebuie să elaboreze un document sau un set de documente privind protecția împotriva exploziilor, care să satisfacă cerințele minime menționate de prezenta directivă și să îl (le) actualizeze; documentul privind protecția împotriva exploziilor include identificarea pericolelor, evaluarea riscurilor și definirea măsurilor specifice care urmează să fie luate pentru a proteja sănătatea și securitatea lucrătorilor expuși riscului în atmosfere explozive, în conformitate cu articolul 9 din Directiva 89/391/CEE; documentul privind protecția împotriva exploziilor poate face parte din evaluarea riscurilor pentru sănătatea și securitatea lucrătorilor la locul de muncă, prevăzută în articolul 9 din Directiva 89/391/CEE;

               (10)

               o evaluare a riscurilor de explozii poate fi solicitată și prin alte acte ale Comunității; întrucât, pentru a evita dublarea inutilă a activității, angajatorului ar trebui să i se permită, în conformitate cu practica națională, să combine documente, părți ale documentelor sau alte rapoarte echivalente elaborate în conformitate cu alte acte comunitare pentru a forma un singur „raport privind securitatea”;

               (11)

               prevenirea formării mediilor explozive include de asemenea aplicarea principiului substituției;

               (12)

               este necesară o coordonare în cazurile în care, la același loc de muncă, există lucrători din mai multe întreprinderi;

               (13)

               măsurile de prevenire trebuie să fie suplimentate, dacă este necesar, cu măsuri suplimentare care să devină eficiente în momentul declanșării incendiului; securitatea maximă poate fi realizată combinând măsurile de prevenire cu alte măsuri suplimentare care să limiteze efectele dăunătoare ale exploziilor asupra lucrătorilor;

               (14)

               Directiva 92/58/CEE a Consiliului din 24 iunie 1992 privind cerințele minime în domeniul semnelor de securitate și/sau sănătate la locul de muncă [a noua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (6) se aplică în totalitate, în special în cazul zonelor aflate în imediata vecinătate a suprafețelor aflate în pericol, unde fumatul, polizarea, sudarea sau alte activități care implică flăcări sau scântei pot interacționa cu suprafețele aflate în pericol;

               (15)

               Directiva 94/9/CE clasifică echipamentul și sistemele de protecție pe care le cuprinde în grupe și categorii de echipamente; prezenta directivă prevede clasificarea de către angajator pe zone a locurilor unde pot apărea medii explozive și stabilește categoriile și grupurile de sisteme de protecție și echipament care trebuie folosite în fiecare zonă,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   SECȚIUNEA I
   Dispoziții generale
   Articolul 1
   Obiectivul și domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă, care este a cincisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, stabilește cerințele minime pentru protecția securității și sănătății lucrătorilor expuși unui potențial risc în medii explozive în conformitate cu articolul 2.
   (2)   Prezenta directivă nu se aplică pentru:

               (a)

               zonele utilizate direct pentru și în timpul tratamentului medical al pacienților;

               (b)

               utilizarea dispozitivelor de ardere a combustibililor gazoși în conformitate cu Directiva 90/396/CEE (7);

               (c)

               producerea, manevrarea, utilizarea, depozitarea și transportul substanțelor explozive sau cu o structură chimică instabilă;

               (d)

               industriile extractive care fac obiectul Directivei 92/91/CEE (8) sau al Directivei 92/104/CEE (9);

               (e)

               utilizarea mijloacelor de transport terestre, navale și aeriene cărora li se aplică dispozițiile relevante ale acordurilor internaționale (de ex. ADNR, ADR, OACI, OMI, RID) și ale directivelor Comunității care pun în practică aceste acorduri. Mijloacele de transport destinate utilizării în medii potențial explozive nu sunt excluse.

         (3)   Dispozițiile Directivei 89/391/CEE și directivele speciale relevante se aplică în totalitate domeniului prevăzut la alineatul (1), fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive și speciale cuprinse în prezenta directivă.
   Articolul 2
   Definiție
   În sensul prezentei directive, „mediu exploziv” reprezintă un amestec de aer, în condiții atmosferice, și substanțe inflamabile sub formă de gaze, vapori, ceață sau pulbere în care, după aprindere, focul se extinde la întregul amestec.
   SECȚIUNEA II
   Obligațiile angajatorului
   Articolul 3
   Prevenirea și protecția împotriva exploziilor
   În vederea prevenirii, în sensul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 89/391/CEE, și a asigurării protecției împotriva exploziilor, angajatorul ia măsuri tehnice și organizatorice corespunzătoare naturii operației, în ordinea priorităților și respectând următoarele principii de bază:

               —

               prevenirea formării mediilor explozive sau, acolo unde natura activității nu o permite,

               —

               evitarea aprinderii mediilor explozive
               și

               —

               limitarea efectelor dăunătoare ale unei explozii în vederea asigurării sănătății și securității lucrătorilor.

         Acolo unde este cazul, aceste măsuri trebuie să fie combinate și suplimentate cu măsuri împotriva propagării exploziilor și actualizate frecvent și, în orice caz, ori de câte ori au loc schimbări semnificative.
   Articolul 4
   Evaluarea riscurilor de explozii
   (1)   În vederea îndeplinirii obligațiilor prevăzute la articolul 6 alineatul (3) și la articolul 9 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, angajatorul evaluează riscurile specifice din mediile explozive, luând în considerare cel puțin:

               —

               probabilitatea producerii și menținerii mediilor explozive;

               —

               probabilitatea existenței surselor de aprindere, inclusiv a descărcărilor electrostatice, a activării acestora și a declanșării incendiului;

               —

               instalațiile, substanțele folosite, procesele și posibilele lor interacțiuni;

               —

               dimensiunile efectelor anticipate.

         Riscurile de explozii sunt evaluate în mod global.
   (2)   La evaluarea riscurilor de explozii trebuie luate în considerare locurile care sunt sau pot fi legate prin deschideri de locurile în care pot apărea medii explozive.
   Articolul 5
   Obligații generale
   Pentru a asigura securitatea și sănătatea lucrătorilor și în conformitate cu principiile de bază ale evaluării riscurilor și cele prevăzute la articolul 3, angajatorul ia măsurile necesare astfel încât:

               —

               acolo unde pot apărea medii explozive în concentrații atât de mari încât să pună în pericol sănătatea și securitatea lucrătorilor sau a celorlalți, mediul de lucru să fie de așa natură încât procesul muncii să se poată desfășura în condiții de siguranță;

               —

               să se asigure supravegherea corespunzătoare în timpul prezenței lucrătorilor la locurile de muncă unde pot apărea medii explozive în concentrații atât de mari încât să pună în pericol sănătatea și securitatea lucrătorilor, conform evaluării riscurilor prin utilizarea unor mijloace tehnice adecvate.

         Articolul 6
   Sarcina coordonării
   În cazul în care sunt prezenți la același loc de muncă lucrători din mai multe întreprinderi, fiecare angajator este responsabil pentru toate aspectele care îi revin în sarcină.
   Fără a aduce atingere răspunderii individuale a fiecărui angajator conform Directivei 89/391/CEE, angajatorul responsabil pentru locul de muncă conform legislațiilor și practicilor naționale trebuie să coordoneze aplicarea tuturor măsurilor privind sănătatea și securitatea lucrătorilor și să declare, în documentul privind protecția împotriva exploziilor menționat la articolul 8, scopul acestei coordonări, măsurile și procedurile adoptate pentru a-l pune în practică.
   Articolul 7
   Locuri unde pot apărea medii explozive
   (1)   Angajatorul clasifică locurile unde pot apărea medii explozive pe zone, în conformitate cu anexa I.
   (2)   Angajatorul asigură aplicarea cerințelor minime prevăzute în anexa II în locurile prevăzute în alineatul (1).
   (3)   Acolo unde este cazul, locurile unde pot apărea medii explozive în concentrații atât de mari încât să pună în pericol sănătatea și securitatea lucrătorilor trebuie marcate cu indicatoare la punctele de intrare, în conformitate cu anexa III.
   Articolul 8
   Documentul privind protecția împotriva exploziilor
   În vederea îndeplinirii obligațiilor prevăzute la articolul 4, angajatorul asigură elaborarea și actualizarea unui document, denumit în continuare „document privind protecția împotriva exploziilor”.
   Documentul privind protecția împotriva exploziilor demonstrează, în special, că:

               —

               au fost stabilite și evaluate riscurile de explozie;

               —

               se vor lua măsuri adecvate pentru îndeplinirea obiectivelor prezentei directive;

               —

               locurile au fost clasificate pe zone conform anexei I;

               —

               se vor aplica cerințele minime stabilite în anexa II;

               —

               locul de muncă și echipamentul de muncă, inclusiv dispozitivele de avertizare, sunt proiectate, realizate și întreținute conform normelor de protecția muncii;

               —

               s-au luat măsuri pentru utilizarea în condiții de securitate a echipamentului de lucru, în conformitate cu Directiva 89/655/CEE (10) a Consiliului.

         Documentul privind protecția împotriva exploziilor este elaborat anterior începerii activității și trebuie actualizat în cazul în care locul de muncă, echipamentul de lucru sau organizarea activității suferă schimbări semnificative, extinderi sau transformări.
   Angajatorul poate combina evaluări ale riscurilor de explozii existente, documente sau alte rapoarte echivalente elaborate în conformitate cu alte acte ale Comunității.
   Articolul 9
   Cerințe speciale pentru echipamentul de lucru și locurile de muncă
   (1)   Echipamentul de lucru necesar în locurile unde pot apărea medii explozive, care este deja în folosință sau este pus la dispoziție în întreprindere sau instituție pentru prima dată înainte de 30 iunie 2003, trebuie să îndeplinească de la acea dată cerințele minime prevăzute în anexa II partea A, dacă nici o altă directivă a Comunității nu poate fi aplicată sau poate fi aplicată doar parțial.
   (2)   Echipamentul de lucru necesar în locurile unde pot apărea medii explozive care este deja în folosință sau este pus la dispoziție în întreprindere sau instituție pentru prima dată după 30 iunie 2003 trebuie să îndeplinească cerințele minime prevăzute în anexa II părțile A și B.
   (3)   Locurile de muncă unde pot apărea medii explozive și care sunt folosite pentru prima dată după 30 iunie 2003 îndeplinesc cerințele minime prevăzute în prezenta directivă.
   (4)   Locurile de muncă unde pot apărea medii explozive și care sunt deja în folosință înainte de 30 iunie 2003 îndeplinesc cerințele minime prevăzute în prezenta directivă în cel mult trei ani de la data menționată.
   (5)   Dacă, după 30 iunie 2003, se întreprind modificări, extinderi sau lucrări de restructurare în locurile de muncă unde pot apărea medii explozive, angajatorul ia măsurile necesare astfel încât acestea să îndeplinească cerințele minime prevăzute în prezenta directivă.
   SECȚIUNEA III
   Dispoziții diverse
   Articolul 10
   Adaptări ale anexelor
   Se adoptă adaptări de natură pur tehnică ale anexelor, impuse de:

               —

               adoptarea directivelor privind armonizarea tehnică și standardizarea în domeniul protecției împotriva exploziilor
               și/sau

               —

               progresul tehnic, modificările regulamentelor sau specificațiilor internaționale și progresele în domeniul prevenirii și protecției împotriva exploziilor,

         în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 din Directiva 89/391/CEE.
   Articolul 11
   Ghidul de bune practici
   Comisia elaborează linii directoare într-un ghid de bune practici, care nu este de natură coercitivă. Acest ghid se referă la temele menționate la articolele 3-8, anexa I și anexa II partea A.
   Comisia consultă în primul rând Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă, în conformitate cu Decizia 74/325/CEE (11) a Consiliului.
   În contextul aplicării prezentei directive, statele membre țin seama în cea mai mare măsură de acest ghid la elaborarea politicilor lor naționale pentru protecția sănătății și a securității lucrătorilor.
   Articolul 12
   Informații pentru întreprinderi
   Statele membre depun eforturi, la cerere, pentru a pune la dispoziția angajatorilor informații relevante, în conformitate cu articolul 11, cu referiri speciale la ghidul de bune practici.
   Articolul 13
   Dispoziții finale
   (1)   Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la data de 30 iunie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia în acest sens.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern deja adoptate sau în curs de adoptare în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (3)   Statele membre raportează Comisiei din cinci în cinci ani în legătură cu punerea în practică a dispozițiilor prezentei directive, indicând punctele de vedere ale angajatorilor și ale lucrătorilor. Comisia informează Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Economic și Social și Comitetul consultativ pentru securitate, igienă și protecția sănătății la locul de muncă în această privință.
   Articolul 14
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 15
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 1999.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         K. KEMILÄ

      (1)  JO C 332, 9.12.1995, p. 10 și

      JO C 184, 17.6.1997, p. 1.

      (2)  JO C 153, 28.5.1996, p. 35.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 20 iunie 1996 (JO C 198, 8.7.1996, p. 160), ratificat la 4 mai 1999 (JO C 279, 1.10.1999, p. 55), Poziția comună a Consiliului din 22 decembrie 1998 (JO C 55, 25.2.1999, p. 45), Decizia Parlamentului European din 6 mai 1999 (JO C 279, 1.10.1999, p. 386). Decizia Parlamentului European din 2 decembrie 1999 și Decizia Consiliului din 6 decembrie 1999.

      (4)  JO L 183, 29.6.1989, p. 1.

      (5)  JO L 100, 19.4.1994, p. 1.

      (6)  JO L 245, 26.8.1992, p. 23.

      (7)  JO L 196, 26.7.1990, p. 15. Directivă modificată de Directiva 93/68/CEE (JO L 220, 30.8.1993, p. 1).

      (8)  JO L 348, 28.11.1992, p. 9.

      (9)  JO L 404, 31.12.1992, p. 10.

      (10)  JO L 393, 30.12.1989, p. 13. Directivă modificată de Directiva 95/63/CE (JO L 335, 30.12.1995, p. 28).

      (11)  JO L 185, 9.7.1974, p. 15. Decizie modificată și completată ultima dată de Actul de aderare din 1994.
   ANEXA I
   CLASIFICAREA LOCURILOR UNDE POT APĂREA MEDII EXPLOZIVE
   Notă introductivă
   Următorul sistem de clasificare trebuie aplicat locurilor unde se iau măsuri de precauție în conformitate cu articolele 3, 4, 7 și 8.
   1.   Locuri unde pot apărea medii explozive
   Un loc în care pot apărea medii explozive în concentrații atât de mari încât să necesite măsuri speciale de precauție pentru a proteja sănătatea și securitatea lucrătorilor implicați este considerat periculos în sensul prezentei directive.
   Un loc în care nu pot apărea medii explozive în concentrații atât de mari încât să necesite măsuri speciale de precauție pentru a proteja sănătatea și securitatea lucrătorilor implicați este considerat lipsit de pericol în sensul prezentei directive.
   Substanțele inflamabile sau combustibile sunt considerate materialele care pot forma medii explozive, exceptând cazul în care o analiză a proprietăților lor relevă că în contact cu aerul nu pot propaga independent explozia.
   2.   Clasificarea locurilor periculoase
   Locurile periculoase sunt clasificate pe zone în funcție de frecvența și durata permanenței unui mediu exploziv.
   Gradul măsurilor luate în conformitate cu anexa II partea A este stabilit de această clasificare.
   Zona 0
   Un loc în care este prezent permanent sau pe perioade lungi sau frecvent un mediu exploziv format la contactul substanțelor inflamabile sub formă de gaz, vapori sau ceață cu aerul.
   Zona 1
   Un loc în care este probabil să apară ocazional în stare de funcționare normală un mediu exploziv format la contactul substanțelor inflamabile sub formă de gaz, vapori sau ceață cu aerul.
   Zona 2
   Un loc în care nu este probabil să apară un mediu exploziv format la contactul substanțelor inflamabile sub formă de gaz, vapori sau ceață cu aerul, dar dacă apare, persistă doar o scurtă perioadă.
   Zona 20
   Un loc în care este prezent permanent sau pe perioade lungi sau frecvent un mediu exploziv sub formă de nor sau pulbere combustibilă în aer.
   Zona 21
   Un loc în care este posibil să apară ocazional în stare de funcționare normală un mediu exploziv sub formă de nor de pulbere combustibilă în aer.
   Zona 22
   Un loc în care nu este probabil să apară un mediu exploziv sub formă de nor de pulbere combustibilă în aer în stare de funcționare normală, dar, dacă apare, persistă doar o scurtă perioadă.
   Note:

               1.

               Straturile, depunerile și grămezile de pulbere combustibilă trebuie considerate ca orice altă sursă ce poate genera un mediu exploziv.

               2.

               „Funcționare normală” reprezintă situația în care instalațiile sunt folosite în parametrii lor de proiectare.

         ANEXA II
   A.   CERINȚE MINIME PENTRU ÎMBUNĂTĂȚIREA PROTECȚIEI SĂNĂTĂȚII ȘI SECURITĂȚII LUCRĂTORILOR EXPUȘI UNUI RISC POTENțIAL ÎN MEDII EXPLOZIVE

   Notă introductivă
   Obligațiile prevăzute în prezenta anexă se aplică:

               —

               locurilor clasificate ca periculoase conform anexei I ori de câte ori este impusă de caracteristicile locurilor de muncă, ale punctelor de lucru, de echipamentele sau substanțele folosite sau de pericolul cauzat de activitatea în medii explozive;

               —

               echipamentului utilizat în locuri lipsite de pericol care ajută la folosirea în siguranță a echipamentului aflat în locuri periculoase.

         1.   Măsuri organizatorice
   1.1.   Formarea lucrătorilor
   Angajatorul trebuie să le asigure celor care lucrează în locuri unde pot apărea medii explozive o formare corespunzătoare și suficientă cu privire la protecția împotriva exploziilor.
   1.2.   Indicații scrise și permise de lucru
   Acolo unde este cerut de documentul privind protecția împotriva exploziilor:

               —

               munca în locuri periculoase trebuie efectuată respectând instrucțiunile scrise emise de angajator;

               —

               trebuie aplicat un sistem de permise de lucru pentru a îndeplini și activitățile periculoase și pe cele care pot interacționa cu alt gen de activitate, producând pericole.

         Permisele de lucru trebuie emise anterior începerii lucrului de către o persoană cu responsabilitate în acest domeniu.
   2.   Măsuri de protecție împotriva exploziilor
   2.1.   Orice scurgere sau pierdere, voită sau nu, de gaze inflamabile, vapori, ceață sau pulbere combustibilă care poate produce pericole de explozie trebuie deviată sau îndepărtată corespunzător spre un loc sigur sau, dacă nu este posibil, trebuie oprită în condiții de securitate sau trebuie remediată prin altă metodă adecvată.
   2.2.   Dacă un mediu exploziv conține mai multe tipuri de gaze, vapori, ceață sau pulberi inflamabile sau combustibile, măsurile de protecție trebuie să fie adecvate celui mai mare pericol posibil.
   2.3.   Prevenirea pericolelor de aprindere conform articolului 3 trebuie, de asemenea, să ia în considerare descărcările electrostatice, acolo unde lucrătorii sau mediul de lucru acționează ca purtători sau producători de sarcină electrică. Lucrătorilor trebuie să li se asigure haine de protecție corespunzătoare, din materiale ce nu produc descărcări electrostatice care pot aprinde mediile explozive.
   2.4.   Instalația, echipamentul, sistemele de protecție și toate dispozitivele de conectare asociate trebuie puse în funcțiune doar dacă documentul privind protecția împotriva exploziilor permite utilizarea lor în siguranță în mediu exploziv. Aceasta se aplică și echipamentului de lucru și dispozitivelor de conectare asociate care nu sunt considerate echipament sau sisteme de protecție în conformitate cu Directiva 94/9/CE, dacă încorporarea lor într-o instalație poate produce pericol de aprindere. Trebuie luate măsurile necesare pentru prevenirea confuziei între dispozitivele de conectare.
   2.5.   Trebuie luate toate măsurile necesare ca locul de muncă, echipamentul de lucru și toate dispozitivele de conectare asociate puse la dispoziția lucrătorilor să fie proiectate, construite, asamblate, instalate, întreținute și utilizate astfel încât să reducă la minimum pericolul de explozii și, dacă se produce o explozie, să controleze sau să reducă la minimum extinderea ei în acel loc de muncă și/sau la echipamentul de lucru. Pentru astfel de locuri de muncă trebuie luate măsuri corespunzătoare pentru a reduce la minimum efectele fizice ale exploziei asupra lucrătorilor.
   2.6.   Acolo unde este cazul, lucrătorii trebuie avertizați prin semnale optice sau acustice și retrași înainte să se atingă condițiile de explozie.
   2.7.   Acolo unde este prevăzut în documentul privind protecția împotriva exploziilor, trebuie asigurate și întreținute ieșiri de siguranță pentru a face posibilă, în caz de pericol, părăsirea de către lucrători, rapid și în condiții de securitate, a locurilor aflate în pericol.
   2.8.   Înainte ca un loc de muncă unde pot apărea medii explozive să fie folosit pentru prima oară, trebuie verificată siguranța sa globală față de explozii. Trebuie întreținute toate condițiile necesare pentru asigurarea protecției împotriva exploziilor.
   Aceste verificări trebuie să fie efectuate de persoane competente în domeniul protecției împotriva exploziilor, care au experiență sau pregătire profesională.
   2.9.   Dacă evaluarea riscurilor arată că este necesar:

               —

               acolo unde o pană de curent poate produce extinderea unor pericole suplimentare, trebuie să fie posibilă menținerea echipamentului și a sistemelor de protecție în stare sigură de funcționare, independent de restul instalației;

               —

               pentru a opri echipamentul și sistemele de protecție implicate în procese automate care deviază de la condițiile de lucru dorite, trebuie să fie posibilă oprirea manuală a instalației, cu condiția ca aceasta să nu compromită siguranța. Doar lucrătorii competenți pot face această acțiune;

               —

               la oprirea în caz de urgență, energia acumulată trebuie disipată cât mai repede și mai sigur posibil sau izolată astfel încât să nu mai constituie un pericol.

         B.   CRITERII PENTRU ALEGEREA ECHIPAMENTULUI ȘI A SISTEMELOR DE PROTECȚIE

   Dacă documentul privind protecția împotriva exploziilor bazat pe o evaluare a riscurilor nu prevede altfel, echipamentul și sistemele de protecție pentru toate locurile în care pot apărea medii explozive trebuie alese în funcție de categoriile stabilite în Directiva 94/9/CE.
   În special, următoarele categorii de echipament trebuie folosite în zonele indicate, cu condiția ca ele să fie adecvate naturii gazelor, vaporilor sau ceței și/sau pulberilor după cum urmează:

               —

               în zona 0 sau zona 20, echipament de categoria 1;

               —

               în zona 1 sau zona 21, echipament de categoria 1 sau 2;

               —

               în zona 2 sau zona 22, echipament de categoria 1, 2 sau 3.

         ANEXA III
   Indicatoare de avertizare pentru locuri unde pot apărea medii explozive, conform articolului 7 alineatul (3).

   Trăsături caracteristice:

               —

               formă triunghiulară;

               —

               litere negre pe fond galben cu margine neagră (partea galbenă acoperă cel puțin 50 % din suprafața indicatorului).

         Dacă doresc, statele membre pot adăuga alte date explicative.


title: Directiva Consiliului din 13 decembrie 1977 de stabilire a criteriilor comunitare pentru planurile naționale de accelerare a eradicării brucelozei, tuberculozei și leucozei enzootice la bovine

text:
               03/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               285

         31978L0052

               L 015/34

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 13 decembrie 1977
   de stabilire a criteriilor comunitare pentru planurile naționale de accelerare a eradicării brucelozei, tuberculozei și leucozei enzootice la bovine
   (78/52/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 77/391/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 de introducere a măsurilor comunitare pentru eradicarea brucelozei, tuberculozei și leucozei la bovine (1), în special articolul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât la stabilirea, în Directiva 77/391/CEE, a principiilor de bază ale intervenției comunitare pentru eradicarea brucelozei, tuberculozei și leucozei, Consiliul a hotărât să instituie ulterior criteriile minime pe care planurile naționale pentru eradicarea bolilor menționate mai sus ar trebui să le îndeplinească pentru a se califica pentru o contribuție financiară din partea Comunității;
   întrucât primul dintre aceste criterii se referă la accelerarea planurilor naționale, astfel încât campania pentru eradicarea bolilor menționate din statele membre în care efectivele sunt încă infectate să poată fi încheiată cu succes pe cât de repede posibil; întrucât, în acest scop, ar trebui întreprinse sau întărite, dacă este posibil în mod simultan, o serie de măsuri care să se refere în special la verificarea șeptelului, funcționarea laboratoarelor și compensația acordată pentru sacrificarea bovinelor în cadrul planurilor de eradicare;
   întrucât este de altfel necesar, în funcție de bolile în cauză, să se stabilească condițiile în care ar trebui să aibă loc sacrificarea, izolarea, curățirea și dezinfecția, precum și utilizarea care ar trebui dată unor produse animale;
   întrucât este de asemenea esențial, pentru a se evita riscul reinfectării, să se practice un control strict al deplasării bovinelor, în special între efectivele cu statut de sănătate diferit, și să se condiționeze aceste deplasări de efectuarea anumitor teste;
   întrucât ar trebui stabilită data intrării în vigoare a Directivei 77/391/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Pentru a se califica pentru contribuția financiară comunitară prevăzută în Directiva 77/391/CEE, fiecare plan de eradicare la care se face referire la articolele 2, 3 și 4 din directiva în cauză trebuie să îndeplinească, în raport cu efectivele la care se aplică, cel puțin criteriile stabilite în prezenta directivă.
   Articolul 2
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:

               1.

               în cazul brucelozei bovine:

                           (a)

                           efective de bovine de tip B1: efective în cazul cărora antecedentele clinice și de vaccinare, precum și statutul serologic, nu sunt cunoscute;

                           (b)

                           efective de bovine de tip B2: efective în cazul cărora antecedentele clinice și de vaccinare, precum și statutul serologic, sunt cunoscute și în care testele de monitorizare de rutină sunt efectuate în conformitate cu reglementările naționale de aducere a acestor efective la statutul tipului B3 sau tipului B4;

                           (c)

                           efective de bovine de tip B3: efective libere de bruceloză în sensul Directivei 64/432/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de inspecție veterinară care afectează schimburile intracomunitare cu bovine și porcine (2), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 77/98/CEE (3);

                           (d)

                           efective de bovine de tip B4: efective oficial libere de bruceloză în sensul Directivei 64/432/CEE a Consiliului;

               2.

               în cazul tuberculozei bovine:

                           (a)

                           efective de bovine de tip T1: efective în cazul cărora antecedentele clinice și situația testului cu tuberculină nu sunt cunoscute;

                           (b)

                           efective de bovine de tip T2: efective în cazul cărora antecedentele clinice și situația testului cu tuberculină sunt cunoscute și în care testele de monitorizare de rutină sunt efectuate în conformitate cu reglementările naționale de aducere a acestor efective la statutul tipului T3;

                           (c)

                           efective de bovine de tip T3: efective oficial libere de tuberculoză în sensul Directivei 64/432/CEE;

               3.

               animalul suspect: orice bovină care manifestă simptome care indică posibilitatea prezenței tuberculozei, brucelozei sau leucozei enzootice bovine și pentru care diagnosticul corespunzător nu a confirmat în mod oficial, dar nici nu a infirmat în mod oficial prezența uneia sau a mai multora dintre aceste boli;

               4.

               medicul veterinar oficial: medicul veterinar desemnat de autoritatea centrală competentă a statului membru;

               5.

               mijloacele de transport: acele părți de vehicule cu motor, vehicule de cale ferată și aparate de zbor rezervate pentru încărcare, spațiile navelor și containerele destinate transportului terestru, maritim sau aerian.

         CAPITOLUL I
   Dispoziții generale
   Articolul 3
   Statele membre se asigură că, în toate cazurile, accelerarea prevăzută în Directiva 77/391/CEE implică o reducere semnificativă a perioadei necesare finalizării cu succes a planurilor de eradicare în comparație cu perioada necesară pentru programele aflate în derulare.
   Măsurile care trebuie luate pentru a atingerea acestui scop sunt următoarele:

               1.

               Procentul de populație bovină din țară care face obiectul eradicării și al măsurilor preventive trebuie să fie atât de crescut, încât majoritatea sau toate aceste bovine să poată face obiectul unor controale de monitorizare cât mai curând posibil.

               2.

               Compensația pentru animalele sacrificate la instrucțiunile medicului veterinar oficial trebuie să fie adaptate astfel încât crescătorii să fie compensați în mod corespunzător.

               3.

               Personalul de laborator trebuie să fie crescut ca număr și trebuie să aibă loc o îmbunătățire a condițiilor de efectuare a diagnosticului de laborator

                           —

                           în măsura în care mai sunt de luat astfel de măsuri,

                           —

                           astfel încât să se atingă un nivel suficient care să facă posibile măsurile definite la punctul 1.

               4.

               Măsurile introduse în vederea combaterii bolilor enzootice se aplică în mod sistematic.

         Pentru a garanta eficacitatea deplină a accelerării, statele membre se vor asigura că sunt aplicate toate măsurile descrise la punctele 1-4.
   Articolul 4
   (1)   În scopul monitorizării oficiale a deplasării animalelor, statele membre se asigură că bovinele sunt înregistrate și identificate în permanență.
   (2)   Pentru fiecare dintre bolile pentru care există un plan de eradicare, statele membre întocmesc și țin la zi o evidență oficială a efectivelor de bovine cuprinse în planul respectiv, care vor fi clasificate după statutul de sănătate.
   CAPITOLUL II
   Dispoziții specifice privind bruceloza la bovine
   Articolul 5
   În cadrul planului pentru eradicarea brucelozei, statele membre se asigură că:

               (a)

               prezența brucelozei și suspiciunea de bruceloză se notifică în mod obligatoriu și imediat autorității competente;

               (b)

               orice tratament terapeutic al brucelozei este interzis;

               (c)

               dacă se practică vaccinarea împotriva brucelozei, aceasta se efectuează sub supraveghere oficială, dar este suspendată cât mai curând posibil, astfel încât efectivele să poată trece la stadiul de efective oficial libere de bruceloză.

         Articolul 6
   (1)   Dacă într-un efectiv există un animal suspect de bruceloză, autoritățile competente se asigură că investigațiile oficiale se realizează cât mai curând posibil, pentru a se confirma sau infirma prezența acelei boli.
   Până la terminarea investigațiilor, autoritățile competente dispun următoarele:

               —

               punerea efectivului sub supraveghere oficială;

               —

               interzicerea tuturor deplasărilor în și din efectiv, cu excepția situației în care acestea sunt autorizate de către autoritățile competente pentru a fi sacrificate imediat. Autoritățile competente pot, totuși, să autorizeze deplasarea bovinelor castrate din exploatație după izolarea animalelor suspecte, cu condiția ca animalele castrate să fie deplasate la efectivele pentru îngrășat și apoi la abator;

               —

               izolarea în cadrul efectivului a animalelor suspecte.

         (2)   Dispozițiile la care se face referire la alineatul (1) rămân valabile până la infirmarea oficială a prezenței brucelozei sau a suspiciunii de bruceloză în efectiv.
   (3)   Dacă prezența brucelozei este confirmată oficial într-un efectiv, statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a preveni răspândirea bolii și se asigură în special de următoarele:

               —

               toate deplasările în și din efectivul vizat sunt interzise, cu excepția situației în care acestea sunt autorizate de către autoritățile competente în vederea sacrificării imediate; autoritățile competente pot, totuși, să autorizeze deplasarea bovinelor castrate din exploatație după izolarea și marcarea înainte de sacrificare a animalelor infectate și a bovinelor pe care autoritățile respective le consideră infectate, cu condiția ca animalele castrate să fie deplasate la efective pentru îngrășare și apoi la abator;

               —

               animalele la care prezența brucelozei a fost confirmată în mod oficial și animalele care ar fi putut să fie infectate de acestea sunt izolate în cadrul efectivului;

               —

               sub rezerva respectării condițiilor din Directiva 64/432/CEE și din Directiva 78/51/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1977 de prelungire a unor măsuri derogatorii privind bruceloza și tuberculoza, acordată Danemarcei, Irlandei și Regatului Unit (4), bovinele sunt examinate imediat pentru bruceloză;

               —

               animalele la care prezența brucelozei a fost confirmată oficial, animalele care au fost examinate așa cum se prevede la a treia liniuță, cu rezultate nefavorabile, precum și animalele pe care autoritățile competente le consideră infectate, se izolează și se marchează până la sacrificare, în temeiul articolului 7;

               —

               laptele de la vacile infectate poate fi dat numai animalelor din aceeași exploatație, după termotratarea necesară;

               —

               fără a aduce atingere dispozițiilor naționale privind produsele alimentare, laptele de la vacile din efective infectate nu poate fi livrat fabricilor de produse lactate fără o termotratare corespunzătoare;

               —

               carcasele, semicarcasele, sferturile, bucățile și măruntaiele de la animalele infectate destinate hranei animalelor se tratează astfel încât să se evite contaminarea;

               —

               fetușii, vițeii neviabili, vițeii care au murit de bruceloză după fătare sau placentele se îndepărtează cu grijă și se distrug imediat, cu excepția situației în care urmează să fie examinați;

               —

               paiele, așternutul pentru vite sau orice altă materie și substanță care a venit în contact cu vaca sau vițelul infectat sau cu placenta se distrug imediat, se ard sau se îngroapă după îmbibare în dezinfectant;

               —

               reglementările oficiale privind controlul unităților, cum ar fi stațiile de îndepărtare a carcaselor, trebuie să se asigure că nu există nici un pericol ca materialele produse să răspândească bruceloza;

               —

               îngrășămintele naturale din grajduri sau din alte spații folosite de animale se păstrează într-un loc inaccesibil animalelor din exploatație, se tratează cu dezinfectanți adecvați și se depozitează timp de cel puțin trei săptămâni. Nu este necesară folosirea dezinfectantului dacă îngrășământul natural se acoperă cu un strat de îngrășământ natural neinfectat sau cu un strat de pământ. Deșeurile lichide din grajduri sau din alte spații folosite de animale trebuie dezinfectate dacă nu sunt colectate în același timp cu îngrășământul.

         Articolul 7
   Statele membre se asigură că, după examenul bacteriologic, patologic sau serologic, animalele la care a fost stabilită oficial prezența brucelozei și cele pe care autoritățile competente le consideră infectate sunt sacrificate sub supraveghere oficială cât mai curând posibil și la maximum 30 de zile după ce proprietarului lor sau persoanei responsabile i s-au notificat oficial rezultatele testelor și obligația pe care o are în cadrul planului de eradicare, și anume de a sacrifica bovinele în cauză în intervalul de timp menționat.
   Articolul 8
   Statele membre se asigură că:

               1.

               după sacrificarea bovinelor la care se face referire la articolul 7 și înainte de repopulare, grajdurile sau alte spații pentru adăpostirea efectivului, precum și toate containerele, echipamentele și alte articole folosite pentru animale, sunt curățate și dezinfectate sub supraveghere oficială, conform instrucțiunilor date de către medicul veterinar oficial. Pășunile pe care s-au hrănit aceste animale nu trebuie refolosite timp de 60 de zile de la îndepărtarea lor de pe pășunile respective; autoritățile competente pot face însă derogare de la această interdicție în cazul animalelor castrate, sub rezerva ca aceste animale să părăsească pășunea numai pentru a fi sacrificate sau deplasate în efective pentru îngrășat, și de acolo la abator;

               2.

               toate mijloacele de transport, containerele și echipamentele se curăță și se dezinfectează după transportarea de animale dintr-un efectiv infectat sau a unor materiale de la aceste animale sau a materialelor sau substanțelor care au intrat în contact cu animalele respective. Zonele de încărcare a acestor animale trebuie curățate și dezinfectate după folosire;

               3.

               dezinfectantul care este folosit și concentrațiile sale se autorizează oficial de către autoritatea competentă a statului membru vizat.

         Articolul 9
   Statele membre se asigură că, după sacrificarea bovinelor la care se face referire la articolul 7,

               —

               fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 11, nici o bovină nu poate părăsi efectivul în cauză decât dacă autoritatea competentă autorizează acest lucru în vederea sacrificării imediate. Autoritățile competente pot, totuși, să autorizeze deplasarea animalelor castrate din exploatație, cu condiția ca aceste animale să fie deplasate în efective pentru îngrășat și de acolo la abator;

               —

               testele pentru bruceloză se efectuează în efectivul vizat pentru a se confirma eliminarea bolii;

               —

               efectivul nu se repopulează cu animale de reproducție înainte ca animalele mai mari de 12 luni, care rămân în efectiv în acest scop, să fie supuse unuia sau mai multor examene serologice oficiale pentru bruceloză. Totuși, în cazul bovinelor vaccinate în conformitate cu prevederile Directivei 64/432/CEE, acest test nu este necesar înaintea vârstei de 18 luni.

         Articolul 10
   Statele membre se asigură că testul serologic oficial se realizează în efectivele de tip B1 și de tip B2 până în momentul în care acestea devin de tip B3 sau de tip B4.
   Articolul 11
   Statele membre se asigură că:

               (i)

               toate animalele femele și toți taurii din efectivele de tip B1 destinați efectivelor de tip B2:

                           —

                           dacă au mai mult de 12 luni, au fost supuși unui test serologic aprobat oficial, efectuat în interval de 30 de zile înaintea deplasării, și sunt însoțiți de un certificat în acest sens din partea medicului veterinar oficial;

                           —

                           sunt izolați imediat după sosire timp de cel puțin 60 de zile și, dacă au mai mult de 12 luni, au fost din nou supuși unui test serologic oficial înainte de admiterea în efectivul de tip B2;

               (ii)

               toate animalele femele și toți taurii dintr-un efectiv de tip B2 destinați altui efectiv de tip B2:

                           —

                           dacă au mai mult de 12 luni, au fost supuși unui test serologic oficial, efectuat în interval de 30 de zile înaintea deplasării, și sunt însoțiți de un certificat în acest sens din partea medicului veterinar oficial;

                           —

                           nu intră în contact, în timpul transferului, cu animale din efective cu un statut de sănătate inferior;

               (iii)

               transferurile de animale între efectivele de tip B3 și B4 se realizează sub rezerva respectării cerințelor din Directiva 64/432/CEE.

         Articolul 12
   Statele membre se asigură că:

               —

               se iau măsurile de control oficiale pentru a preîntâmpina reinfectarea din alte surse a unui efectiv din care bruceloza a fost eliminată;

               —

               toate deplasările bovinelor în și din efectivele cuprinse în planul de eradicare sunt supuse monitorizării oficiale;

               —

               măsurile privind controlarea deplasărilor la care se face referire la a doua liniuță pot fi aplicate fără a aduce atingere măsurilor comunitare existente cu privire la deplasarea în și din efectivele libere de bruceloză și oficial libere de bruceloză.

         CAPITOLUL III
   Dispoziții specifice referitoare la tuberculoza bovină
   Articolul 13
   Statele membre se asigură că în cadrul unui plan de accelerare a eradicării tuberculozei:

               (a)

               prezența tuberculozei și suspiciunea de tuberculoză se notifică în mod obligatoriu și imediat autorității competente;

               (b)

               se interzic următoarele:

                           (i)

                           tratamentele terapeutice sau desensibilizante pentru tuberculoză;

                           (ii)

                           vaccinarea antituberculoasă.

         Articolul 14
   (1)   Dacă în efectiv există un animal suspect de tuberculoză, autoritățile competente se asigură de efectuarea cât mai curând posibil a investigațiilor oficiale pentru confirmarea sau infirmarea prezenței acelei boli.
   Până la primirea rezultatului acestor investigații, autoritățile competente dispun următoarele:

               —

               punerea efectivului sub control oficial;

               —

               interzicerea tuturor deplasărilor în și din efectiv, cu excepția situației în care acestea sunt autorizate de către autoritatea competentă în scopul sacrificării imediate;

               —

               izolarea animalelor suspecte în interiorul efectivului.

         (2)   Dispozițiile la care se face referire la alineatul (1) rămân valabile până la confirmarea sau infirmarea oficială a prezenței tuberculozei sau a suspiciunii de tuberculoză în efectivul vizat.
   (3)   Dacă se confirmă oficial prezența tuberculozei, statele membre iau măsurile adecvate pentru a preveni orice răspândire a bolii și se asigură, în special, că:

               —

               sunt interzise toate deplasările în și din efectivului în cauză, cu excepția situației în care aceasta sunt autorizate de către autoritățile competente în scopul sacrificării imediate;

               —

               bovinele la care a fost confirmată oficial prezența tuberculozei, precum și bovinele care ar fi putut fi infectate de acestea, sunt izolate în interiorul efectivului;

               —

               bovinele sunt supuse imediat unui examen pentru tuberculoză;

               —

               bovinele la care prezența tuberculozei a fost confirmată oficial, bovinele care au fost examinate, așa cum se prevede la a treia liniuță, cu rezultate nefavorabile, precum și bovinele pe care autoritățile competente le consideră infectate, sunt izolate și marcate până la sacrificare, în temeiul articolului 15;

               —

               laptele de la vacile infectate poate fi dat numai animalelor din aceeași exploatație după o termotratare adecvată;

               —

               fără a aduce atingere dispozițiilor naționale privind produsele alimentare, laptele de la vacile dintr-un efectiv infectat nu poate fi livrat fabricilor de produse lactate decât dacă a fost supus unei termotratări adecvate;

               —

               carcasele, semicarcasele, sferturile, bucățile și măruntaiele de la bovinele infectate destinate hranei pentru animale sunt tratate în așa fel încât să se evite contaminarea;

               —

               dispozițiile oficiale privind controlul unităților, cum ar fi stațiile de îndepărtare a carcaselor, se vor asigura că nu există nici un pericol ca materialul produs să răspândească bruceloza;

               —

               îngrășământul natural din grajduri sau alte spații folosite de animale este depozitat într-un loc inaccesibil animalelor din exploatație, este tratat cu un dezinfectant adecvat și este depozitat timp de cel puțin trei săptămâni. Folosirea dezinfectantului nu este necesară dacă îngrășământul natural este acoperit cu un strat de îngrășământ natural neinfectat sau cu un strat de pământ. Deșeurile lichide din grajduri sau din alte spații folosite de animale trebuie dezinfectate, dacă nu sunt colectate în același timp cu îngrășământul.

         Articolul 15
   Statele membre se asigură că, după examenul bacteriologic, patologic sau cu tuberculină, animalele la care a fost stabilită oficial prezența tuberculozei și cele pe care autoritățile competente le consideră infectate sunt sacrificate sub supraveghere oficială cât mai curând posibil și la maximum 30 de zile după ce proprietarului sau persoanei responsabile i s-au a notificat oficial rezultatele testelor și obligația pe care o are în cadrul planul de eradicare, și anume de a sacrifica bovinele vizate în intervalul de timp menționat.
   Totuși, în cazul animalelor care au fost examinate pentru tuberculoză cu rezultate nefavorabile și care nu manifestă simptome clinice de boală, autoritățile competente pot prelungi cu maximum trei luni perioada prevăzută la alineatul de mai sus,

               —

               în cazul unei femele gestante care va făta în perioada de trei luni menționată;

               —

               dacă se dispune sacrificarea tuturor bovinelor dintr-un efectiv cu mai mult de 20 de capete dintr-o regiune în care, din motive tehnice legate de capacitatea abatoarelor desemnate în acest scop, sacrificarea nu poate fi făcută în interval de 30 de zile.

         Articolul 16
   Statele membre se asigură că:

               1.

               după sacrificarea bovinelor la care se face referire la articolul 15 și înaintea repopulării, grajdurile și alte spații ale efectivului, precum și toate containerele, echipamentele și alte articole folosite pentru animale, sunt curățate și dezinfectate sub supraveghere oficială, conform instrucțiunilor date de către medicul veterinar oficial;

               2.

               toate mijloacele de transport, containerele și echipamentele se curăță și se dezinfectează după transportarea animalelor dintr-un efectiv infectat sau a unor materiale de la aceste animale sau a materialelor sau substanțelor care au intrat în contact cu animalele respective. Zonele de încărcare a acestor animale trebuie curățate și dezinfectate după folosire;

               3.

               dezinfectantul care este folosit și concentrațiile sale sunt autorizate oficial de către autoritatea competentă din statul membru vizat.

         Articolul 17
   După sacrificarea bovinelor la care se face referire la articolul 15, statele membre se asigură că,

               —

               fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 19, nici o bovină nu va părăsi efectivul vizat decât dacă autoritatea competentă autorizează acest lucru în scopul sacrificării imediate;

               —

               testele pentru tuberculoză se efectuează în efectivul în cauză pentru a se confirma eliminarea bolii;

               —

               efectivul nu se repopulează înainte ca bovinele mai mari de șase săptămâni rămase în efectiv să fie supuse unuia sau mai multor teste oficiale pentru tuberculoză.

         Articolul 18
   Statele membre se asigură că, în cadrul planului de eradicare a tuberculozei, testarea intradermică cu tuberculină se efectuează sub supraveghere oficială la toate bovinele mai mari de șase săptămâni cel puțin la fiecare șase luni în efectivele de tip T1 și de tip T2, până în momentul în care devin efective de tip T3.
   Articolul 19
   Statele membre se asigură că:

               (i)

               toate animalele dintr-un efectiv de tip T1 și destinate unui efectiv de tip T2:

                           —

                           au fost supuse unui test intradermic cu tuberculină, efectuat în interval de 30 de zile înaintea deplasării, și sunt însoțite de un certificat în acest sens din partea medicului veterinar oficial;

                           —

                           sunt izolate imediat după sosire timp de cel puțin 60 de zile și au fost din nou supuse unui test intradermic cu tuberculină oficial înainte de admiterea în efectiv;

               (ii)

               toate animalele dintr-un efectiv de tip T2 și destinate unui alt efectiv de tip T2:

                           —

                           au fost supuse unui test intradermic cu tuberculină în interval de 30 de zile înaintea deplasării și sunt însoțite de un certificat în acest sens din partea medicului veterinar oficial;

                           —

                           nu intră în contact, în timpul transferului, cu bovine din efective cu un statut de sănătate inferior;

               (iii)

               toate transferurile de bovine între efective de tip T3 se efectuează sub rezerva respectării cerințelor din Directiva 64/432/CEE.

         Articolul 20
   Statele membre se asigură că:

               —

               se iau măsurile de control oficiale pentru a preîntâmpina reinfectarea din alte surse a unui efectiv din care tuberculoza a fost eliminată;

               —

               toate deplasările bovinelor în și din efectivele cuprinse în planul de eradicare sunt supuse supravegherii oficiale;

               —

               măsurile de control al deplasărilor la care se face referire la a doua liniuță pot fi aplicate fără a aduce atingere măsurilor comunitare existente cu privire la deplasarea în și din efectivele libere de tuberculoză în mod oficial.

         CAPITOLUL IV
   Dispoziții specifice referitoare la leucoza enzootică bovină
   Articolul 21
   Până la intrarea în vigoare a reglementărilor comunitare și fără a aduce atingere articolului 4 al treilea paragraf din Directiva 77/391/CEE, se aplică măsurile naționale privind depistarea leucozei și clasificarea efectivelor în raport cu leucoza.
   Articolul 22
   Statele membre se asigură că, în cadrul planului de eradicare a leucozei,

               (a)

               prezența leucozei și suspiciunea de leucoză, în special tumori ale sistemului limfatic și ale altor organe ale bovinelor, se notifică în mod obligatoriu și imediat autorității competente;

               (b)

               este interzis tratamentul terapeutic sau vaccinarea împotriva leucozei.

         Articolul 23
   Fără a aduce atingere măsurilor adoptate în temeiul dispozițiilor naționale în cazul suspiciunii de leucoză, dacă prezența leucozei într-un efectiv este confirmată în mod oficial, statele membre iau măsurile adecvate pentru a preîntâmpina răspândirea bolii și se asigură, în special, că:

               —

               este interzisă orice deplasare a animalelor din efectivul respectiv, cu excepția situației în care autoritățile competente autorizează acest lucru în scopul sacrificării imediate;

               —

               efectivul în cauză este izolat astfel încât bovinele să nu intre în contact cu bovinele care nu aparțin efectivului în cauză;

               —

               laptele de la vacile infectate poate fi dat animalelor numai după o termotratare adecvată sau poate fi livrat unei fabrici de produse lactate pentru a fi supus acestui tratament; se poate autoriza hrănirea animalelor cu lapte care nu a fost supus termotratării în cazul efectivelor în care toate animalele urmează să fie sacrificate în temeiul articolului 24 punctul (1);

               —

               carcasele, semicarcasele, sferturile, bucățile și măruntaiele de la animalele infectate destinate hranei pentru animale se prepară astfel încât să se evite contaminarea;

               —

               reglementările oficiale privind controlul unităților, cum ar fi stațiile de îndepărtare a carcaselor, se asigură că nu există nici un pericol ca materialul produs să răspândească leucoza;

               —

               producătorul agricol notifică medicului veterinar oficial moartea ori sacrificarea de urgență a oricărei bovine din exploatația sa.

         Articolul 24
   Statele membre se asigură că, în cadrul planului de eradicare,

               1.

               dacă planul de eradicare prevede sacrificarea tuturor bovinelor care aparțin unui efectiv în care leucoza a fost confirmată în mod oficial, animalele respective sunt sacrificate într-un interval de timp care va fi stabilit de către autoritățile competente;

               2.

               dacă planul de eradicare prevede numai sacrificarea bovinelor la care leucoza a fost depistată în mod oficial și, eventual, a celor pe care autoritățile competente le consideră infectate, sacrificarea are loc în interval de 30 de zile din momentul în care proprietarului sau persoanei responsabile i s-a notificat în mod oficial rezultatul examenelor și obligația sa în cadrul planului de eradicare, anume de a sacrifica bovinele vizate în intervalul de timp respectiv.

         Articolul 25
   Statele membre se asigură că, în cazul unei sacrificări în temeiul articolului 24 punctul 2,

               —

               nici o bovină nu poate părăsi efectivul vizat, cu excepția situației în care autoritățile competente autorizează acest lucru în scopul sacrificării imediate;

               —

               în efectivul vizat se efectuează teste pentru leucoză pentru a se confirma eliminarea bolii;

               —

               pentru repopularea efectivului se pot folosi numai animale din efective pe care autoritățile competente le consideră neinfectate cu leucoză.

         Articolul 26
   Statele membre se asigură că:

               1.

               după sacrificarea bovinelor la care se face referire la articolul 24 și înainte de repopulare, grajdurile și alte spații pentru adăpostirea efectivului, precum și toate containerele, echipamentele și alte articole folosite pentru animale sunt curățate și dezinfectate sub supraveghere oficială, conform instrucțiunilor date de către medicul veterinar oficial;

               2.

               toate mijloacele de transport, containerele și echipamentele sunt curățate și dezinfectate după transportul animalelor sau al materialelor de la aceste animale sau al materialelor ori substanțelor care au intrat în contact cu animale respective. Zonele de încărcare a acestor animale sunt curățate și dezinfectate după folosire;

               3.

               dezinfectantul care este folosit și concentrațiile sale sunt autorizate oficial de către autoritatea competentă a statului membru vizat.

         Articolul 27
   Statele membre se asigură că bovinele dintr-un efectiv clasificat ca nefiind suspect nu intră în contact cu bovine din efectivele care nu sunt clasificate astfel.
   CAPITOLUL V
   Dispoziții finale
   Articolul 28
   Înainte de expirarea perioadei de trei ani prevăzută în Directiva 77/391/CEE, Comisia înaintează Consiliului un raport privind aplicarea planurilor prevăzute în directiva respectivă, însoțit, dacă este necesar, de propuneri pentru realizarea unei mai bune armonizări a măsurilor preventive naționale.
   Articolul 29
   (1)   Directiva 77/391/CEE intră în vigoare de la 1 ianuarie 1978.
   (2)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru punerea în practică a planurilor naționale de accelerare a eradicării, adoptate în conformitate cu articolul 9 articolul (2) din Directiva 77/391/CEE, la data stabilită de Comisie în decizia de aprobare a planurilor, iar, în cazul planurilor aprobate pe parcursul anului 1978, până la data de 31 decembrie 1978 cel târziu.
   (3)   Perioada de execuție de trei ani prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 77/391/CEE devine operantă pentru fiecare stat membru de la data stabilită de Comisie în temeiul alineatului (2). Finanțarea comunitară se limitează însă, în toate cazurile, la sacrificările efectuate înainte de 1 ianuarie 1982.
   (4)   Consiliul, hotărând în unanimitate pe baza unei propuneri a Comisiei, poate amâna datele precizate la alineatele (2) și (3) cu maximum un an, dacă punerea în practică a planului la data stabilită ridică dificultăți considerabile în unele state membre.
   Articolul 30
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 1977.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. HUMBLET

      (1)  JO L 145, 13.6.1977, p. 44.

      (2)  JO 121, 29.7.1964, p. 1977/64.

      (3)  JO L 26, 31.1.1977, p. 81.

      (4)  JO L 15, 19.1.1978, p. 32.


title: Directiva 2006/139/CE a Comisiei din 20 decembrie 2006 de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului în ceea ce privește restricțiile de introducere pe piață și utilizare a compușilor arsenicului în scopul adaptării anexei I la progresul tehnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0139

Jurnalul Oficial L 384 , 29/12/2006 p. 0094 - 0097 Jurnalul Oficial L 314 , 01/12/2007 p. 0729 - 0733

		20061220Directiva 2006/139/CE a Comisieidin 20 decembrie 2006de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului în ceea ce privește restricțiile de introducere pe piață și utilizare a compușilor arsenicului în scopul adaptării anexei I la progresul tehnic(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase [1], în special articolul 2a,întrucât:(1) Directiva 76/769/CEE permite utilizarea anumitor compuși ai arsenicului cum ar fi biocidele pentru tratarea lemnului și stabilește norme de comercializare și utilizare a lemnului tratat cu arsenic.(2) Introducerea pe piață și utilizarea produselor biocide sunt, de asemenea, reglementate de Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind introducerea pe piață a produselor biocide [2]. Efectul Directivei 98/8/CE, coroborat cu Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 [3], este că, de la 1 septembrie 2006, introducerea pe piață și utilizarea produselor biocide care conțin arsenic și compuși ai arsenicului în scopuri de conservare a lemnului nu mai este posibilă, decât în cazul în care substanțele respective sunt autorizate în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 98/8/CE.(3) Prin urmare, pentru a asigura o aplicare coerentă a legislației în cauză, este necesar ca normele privind produsele biocide care conțin compuși ai arsenicului din Directiva 76/769/CEE să fie adaptate la normele Directivei 98/8/CE.(4) Normele din Directiva 76/769/CEE privind lemnul tratat cu compuși ai arsenicului nu fac o distincție corespunzătoare între prima introducere pe piață și reutilizarea lemnului menționat anterior. Prin urmare, este necesar să se clarifice normele respective, în special, introducerea lemnului în cauză pe piața produselor second-hand.(5) Prin urmare, Directiva 76/769/CEE ar trebui modificată în consecință.(6) Măsurile prevăzute de prezenta directiva sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor pentru eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu substanțe și preparate periculoase,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa 1 la Directiva 76/769/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre adoptă și publică până la 30 iunie 2007 actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică textul dispozițiilor în cauză Comisiei, precum și un tabel de corespondență între dispozițiile respective și prezenta directivă.Statele membre aplică aceste dispoziții până la 30 septembrie 2007.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2006.Pentru ComisieGünter VerheugenVicepreședintele[1] JO L 262, 27.9.1976, p. 201. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2005/90/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 33, 4.2.2006, p. 28).[2] JO L 123, 24.4.1998, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2006/50/CE a Comisiei (JO L 142, 30.5.2006, p. 6).[3] JO L 307, 24.11.2003, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1048/2005 (JO L 178, 9.7.2005, p. 1).--------------------------------------------------20061220ANEXĂLa anexa I la Directiva 76/769/CEE punctul 20 se înlocuiește cu următorul text:"20.Compușii arsenicului | 1.Nu se introduc pe piață și nu se utilizează ca atare și în preparate destinate utilizării pentru a preveni contaminarea cu microorganisme, plante sau animale a:cocilor vapoarelor;cuștilor, flotoarelor, năvoadelor și oricărui alt dispozitiv sau echipament utilizat în piscicultură sau conchiliocultură;oricărui dispozitiv sau echipament total sau parțial submersibil.2.Nu se introduc pe piață și nu se utilizează ca atare și în preparate destinate utilizării în tratarea apelor industriale, indiferent de destinația acestora.3.Nu se utilizează pentru conservarea lemnului. De asemenea, lemnul astfel tratat nu poate fi introdus pe piață.4.Cu toate acestea, prin derogare:(a)În ceea ce privește substanțele și preparatele pentru conservarea lemnului: acestea pot fi utilizate numai în instalații industriale care utilizează vidul sau presiunea pentru impregnarea lemnului în cazul în care sunt soluții de compuși anorganici ai cuprului, cromului, arsenicului (CCA) de tipul C și sunt autorizate în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 98/8/CE. Lemnul astfel tratat poate fi introdus pe piață numai după fixarea conservantului.(b)Lemnul tratat cu soluții CCA în instalații industriale în conformitate cu litera (a) poate fi introdus pe piață pentru uzul profesional sau industrial, cu condiția ca integritatea structurală a lemnului să fie solicitată pentru siguranța oamenilor sau a animalelor și să existe o posibilitate extrem de redusă ca populația să intre în contact cu acesta în timpul duratei sale de viață:ca lemn de structură în clădiri publice și agricole, în clădiri de birouri și construcții industriale;în poduri și construcția podurilor;ca lemn de construcție în zonele cu apă dulce și apă salmastră, de exemplu jetele și poduri;ca bariere de zgomot;în controlul avalanșelor;în gardurile și barierele de siguranță de pe autostrăzi;ca stâlpi din lemn rotund de conifere decojit pentru gardurile de împrejmuire a animalelor;în structurile de susținere a solului;ca stâlpi pentru transmiterea energiei electrice și pentru telecomunicații;ca traverse la șinele subterane.(c)Fără a aduce atingere aplicării altor dispoziții comunitare privind clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor și preparatelor periculoase, orice lemn tratat introdus pe piață este etichetat individual: "Destinat exclusiv instalațiilor și uzului profesional și industrial, conține arsenic". De asemenea, orice lemn introdus pe piață în ambalaje este etichetat cu următorul text: "A se purta mănuși la manipularea acestui lemn. A se purta o mască antipraf și de protecție pentru ochi la tăierea sau prelucrarea acestui lemn. Deșeurile din acest lemn sunt tratate ca deșeuri periculoase de către o întreprindere autorizată".(d)Lemnul tratat menționat la litera (a) nu poate fi utilizat:în construcțiile de locuințe, indiferent de scop;în orice aplicație care prezintă riscul de a intra în contact frecvent cu pielea;în apele marine;în scopuri agricole, altele decât pentru stâlpii gardurilor de împrejmuire a animalelor și pentru structuri, în conformitate cu litera (b);în orice dispozitiv în care lemnul tratat poate intra în contact cu produse intermediare sau finite destinate consumului uman și/sau animal.5.Lemnul tratat cu compuși ai arsenicului care a fost utilizat în Comunitate înainte de 30 septembrie 2007 sau care a fost introdus pe piață în conformitate cu normele prezentei directive poate rămâne în uz până la sfârșitul duratei sale de viață.6.Lemnul tratat cu CCA de tipul C care a fost utilizat în Comunitate înainte de 30 septembrie 2007 sau care a fost introdus pe piață în conformitate cu normele prezentei directive:poate fi utilizat sau reutilizat, cu condiția respectării condițiilor sale de utilizare menționate la punctul 4 literele (b), (c) și (d);poate fi introdus pe piața la mâna a doua cu condiția respectării condițiilor sale de utilizare menționate la punctul 4 literele (b), (c) și (d).7.Statele membre pot permite ca lemnul tratat cu alte tipuri de soluții CCA, care a fost utilizat în Comunitate înainte de 30 septembrie 2007:să fie utilizat sau reutilizat cu condiția respectării condițiilor sale de utilizare menționate la punctul 4 literele (b), (c) și (d);să fie introdus pe piața produselor second-hand cu condiția respectării condițiilor sale de utilizare menționate la punctul 4 literele (b), (c) și (d)." |--------------------------------------------------


title: Directiva 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               8.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 37/10

         DIRECTIVA 2013/2/UE A COMISIEI
   din 7 februarie 2013
   de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 1994 privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (1), în special articolul 3 punctul 1,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 3 punctul 1 din Directiva 94/62/CE definește noțiunea de „ambalaj” stabilind o serie de criterii. Articolele enumerate în anexa I la directiva menționată sunt exemple care ilustrează aplicarea criteriilor respective.

               (2)

               Din rațiuni de certitudine juridică și de armonizare a interpretării definiției noțiunii de „ambalaj”, este necesar să se revizuiască și să se modifice lista de exemple ilustrative pentru a clarifica unele cazuri suplimentare în care delimitarea între ceea ce este și ceea ce nu este ambalaj rămâne neclară. Revizuirea se face în urma solicitărilor din partea statelor membre și a operatorilor economici de a consolida punerea în aplicare a directivei și de a crea condiții de concurență echitabile pe piața internă.

               (3)

               Prin urmare, Directiva 94/62/CE trebuie modificată în consecință.

               (4)

               Comitetul instituit prin articolul 21 din Directiva 94/62/CE nu a emis un aviz (referitor la măsurile prevăzute de prezenta directivă) și, prin urmare, Comisia a transmis Consiliului o propunere cu privire la măsurile respective, pe care a înaintat-o de asemenea Parlamentului European. Consiliul nu a acționat în termenul de două luni prevăzut la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (2) și, prin urmare, Comisia a prezentat fără întârziere propunerea Parlamentului European. Parlamentul European nu s-a opus măsurii în termen de patru luni de la înaintarea menționată anterior,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 94/62/CE se înlocuiește cu textul din anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel târziu la 30 septembrie 2013. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 februarie 2013.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 365, 31.12.1994, p. 10.

      (2)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

      ANEXĂ

            „ANEXA I

               EXEMPLE ILUSTRATIVE PENTRU CRITERIILE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 3 PUNCTUL 1

               Exemple ilustrative pentru criteriul (i)

               Constituie ambalaje

                        Cutiile pentru dulciuri

                        Foliile care învelesc carcasele de compact discuri

                        Pungile în care se expediază cataloage și reviste (cu o revistă înăuntru)

                        Șervețele dantelate pentru prăjituri, vândute împreună cu prăjiturile

                        Rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil (de exemplu, folie de plastic, folie de aluminiu, hârtie), cu excepția rolelor, tuburilor și cilindrilor destinați a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare

                        Ghivecele pentru flori destinate exclusiv vânzării și transportării plantelor și care nu sunt destinate păstrării împreună cu planta pe parcursul vieții acesteia

                        Flacoanele din sticlă pentru soluții injectabile

                        Suporturile pentru compact discuri (vândute împreună cu compact discurile și care nu sunt destinate utilizării ca mijloc de depozitare)

                        Umerașele pentru haine (vândute împreună cu un articol de îmbrăcăminte)

                        Cutiile de chibrituri

                        Sistemele de izolare sterilă (pungi, tăvi și materiale necesare menținerii sterilității produsului)

                        Capsulele pentru băuturi (de exemplu, cafea, cacao, lapte), care rămân goale după utilizare

                        Buteliile din oțel reîncărcabile, utilizate pentru diferite tipuri de gaz, cu excepția extinctoarelor

               Nu constituie ambalaje

                        Ghivecele pentru flori destinate păstrării împreună cu planta pe parcursul vieții acesteia

                        Cutiile pentru scule

                        Pliculețele pentru ceai

                        Învelișurile de ceară din jurul brânzei

                        Membranele mezelurilor

                        Umerașele pentru haine (vândute separat)

                        Capsulele de cafea, dozele de cafea din folie de aluminiu și dozele de cafea din hârtie de filtru, care sunt aruncate împreună cu cafeaua după utilizare

                        Cartușele pentru imprimante

                        Carcasele pentru compact discuri, DVD-uri și casete video (vândute cu un compact disc, un DVD sau o casetă video înăuntru)

                        Suporturile pentru compact discuri (vândute goale și destinate utilizării ca mijloc de depozitare)

                        Capsulele solubile pentru detergenți

                        Lumânările pentru morminte (recipientele pentru lumânări)

                        Râșnițele mecanice (integrate în recipiente reîncărcabile, de exemplu râșnițele de piper reîncărcabile)

               Exemple ilustrative pentru criteriul (ii)

               Constituie ambalaje, dacă au fost concepute pentru a fi umplute la punctul de vânzare

                        Pungile din plastic sau din hârtie

                        Farfuriile și paharele de unică folosință

                        Folia alimentară aderentă

                        Pungile pentru sandviciuri

                        Folia de aluminiu

                        Husele din folie de plastic pentru protejarea hainelor curățate în curățătorii

               Nu constituie ambalaje

                        Paletele de amestecat

                        Tacâmurile de unică folosință

                        Hârtia de împachetat (vândută separat)

                        Formele din hârtie pentru copt (vândute goale)

                        Șervețelele dantelate pentru prăjituri, vândute fără prăjituri

               Exemple ilustrative pentru criteriul (iii)

               Constituie ambalaje

            Etichetele agățate direct de produs sau atașate acestuia

               Constituie parte a unui ambalaj

                        Peria de rimel care face parte din capacul recipientului

                        Etichetele adezive atașate unui alt articol de ambalaj

                        Capsele metalice

                        Manșoanele din plastic

                        Dispozitivul de măsurare-dozare care face parte din sistemul de închidere al recipientului pentru detergenți

                        Râșnițele mecanice (integrate în recipiente fără posibilitate de reîncărcare, pline cu un anumit produs, de exemplu râșnițele de piper pline cu piper)

               Nu constituie ambalaje

            Etichetele de identificare prin radiofrecvență (RFID)”