title: Directiva 98/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de modificare a Directivei 93/6/CEE a Consiliului privind adecvarea capitalului întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit

text:
               06/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               39

         31998L0031

               L 204/13

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 98/31/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 22 iunie 1998
   de modificare a Directivei 93/6/CEE a Consiliului privind adecvarea capitalului întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 57 alineatul (2) prima și a treia teză,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   având în vedere avizul Institutului Monetar European (3),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189b din tratat (4),

               (1)

               întrucât riscurile inerente tranzacțiilor cu produse de bază și instrumente derivate din produsele de bază fac obiectul Directivei 89/647/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1989 privind o rată de solvabilitate a instituțiilor de credit (5); întrucât Directiva 89/647/CEE nu tratează, totuși, cu precizie riscurile de piață legate de aceste poziții; întrucât este necesară extinderea noțiunii de „portofoliu de negociere” la pozițiile privind produsele de bază și instrumentele derivate din produsele de bază care sunt deținute în scopul negocierilor și care sunt expuse în principal riscurilor de piață; întrucât instituțiile trebuie să se conformeze prezentei directive în ceea ce privește acoperirea riscurilor legate de produsele de bază în ansamblul activităților lor; întrucât fraudele grave comise de anumiți negociatori de contracte la termen pentru produsele de bază preocupă din ce în ce mai mult Comunitatea și constituie un pericol pentru imaginea și integritatea activităților de piață la termen; întrucât se recomandă ca Comisia să aibă în vedere definirea unui cadru prudențial adecvat în vederea împiedicării unor astfel de practici frauduloase în viitor;

               (2)

               întrucât Directiva 93/6/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind adecvarea capitalului întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit (6) instaurează o metodă standardizată pentru calculul cerințelor de capital aferente riscurilor pieței întreprinderilor de investiții și a instituțiilor de credit; întrucât instituțiile au elaborat propriile lor sisteme de gestiune a riscurilor (modele interne) în vederea măsurării, cu mai mare precizie decât cea permisă de metoda standardizată, riscurile de piață la care sunt expuse; întrucât se recomandă să se încurajeze utilizarea unor metode mai precise de măsurare a riscurilor;

               (3)

               întrucât utilizarea acestor modele interne pentru calculul cerințelor de capital necesită mecanisme riguroase de control intern și trebuie să fie recunoscută și supravegheată de autoritățile competente; întrucât fiabilitatea rezultatelor furnizate de modelele interne trebuie să fie verificată printr-o procedură de control ex post;

               (4)

               întrucât ar trebui ca autoritățile competente să poată permite ca cerințele de acoperire pentru contractele la termen și opțiunile negociate la bursă și, cu titlu provizoriu, pentru instrumentele derivate extrabursiere compensate de aceeași natură, să fie utilizate în locul cerinței de capital calculate pentru aceste instrumente conform prezentei directive, cu condiția să nu rezulte o cerință de capital mai mică decât cea calculată după alte metode prevăzute în prezenta directivă; întrucât aplicarea acestui principiu nu necesită ca echivalența între aceste cerințe de acoperire și cerințele de capital calculate după alte metode prevăzute în prezenta directivă să fie în mod constant verificată de instituțiile care aplică acest principiu;

               (5)

               întrucât normele adoptate într-un context internațional mai larg în scopul încurajării recurgerii la metode mai sofisticate de gestiune a riscurilor care se bazează pe modelele interne pot avea ca efect scăderea cerințelor de capital pentru instituțiile din țările terțe; întrucât acestea sunt în concurență cu întreprinderi de investiții și cu instituții de credit care își au sediul în statele membre; întrucât, pentru acestea din urmă, numai o modificare a Directivei 93/6/CEE poate constitui o încurajare comparabilă pentru elaborarea și utilizarea modelelor interne;

               (6)

               întrucât, în scopul calculării cerințelor de capital pentru acoperirea riscurilor de piață, pozițiile în aur și în instrumente derivate din aur trebuie tratate de o manieră asemănătoare pozițiilor în devize;

               (7)

               întrucât emisia de împrumuturi subordonate nu ar trebui să împiedice în mod automat ca titlurile de proprietate ale unui emitent să fie incluse într-un portofoliu care apelează la o cerință de 2 % pentru acoperirea riscului specific în conformitate cu punctul 33 din anexa I la Directiva 93/6/CEE;

               (8)

               întrucât prezenta directivă este în acord cu lucrările realizate de către o incintă internațională care reunește autoritățile de reglementare în ceea ce privește tratamentul prudențial al riscurilor de piață și al pozițiilor în produse de bază și în instrumente derivate din produsele de bază;

               (9)

               întrucât, pentru întreprinderile de investiții și instituțiile de credit care au o activitate importantă în produse de bază, dispun de un portofoliu în produse de bază diversificat și nu sunt încă în măsură să utilizeze modele de calcul al cerinței de capital pentru acoperirea riscurilor legate de produsele de bază este necesar un regim tranzitoriu pe o bază voluntară în materie de cerință de capital în scopul asigurării unei aplicări armonioase a prezentei directive;

               (10)

               întrucât prezenta directivă constituie mijlocul cel mai adecvat pentru realizarea obiectivelor urmărite și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 93/6/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           punctul 6 litera (a) și partea introductivă, precum și litera (b) punctele (i) și (ii) se înlocuiesc cu următorul text:

                                       „(a)

                                       pozițiile proprii în instrumente financiare, în produse de bază și în instrumente derivate din produsele de bază care sunt deținute de instituții în vederea revinderii lor și/sau care sunt luate de către aceste instituții în intenția de a profita pe termen scurt de diferențele reale și/sau scontate între prețurile de cumpărare și de vânzare ori de alte variații de preț sau de dobânzi, și pozițiile în instrumente financiare, în produse de bază și în instrumente derivate din produsele de bază rezultând din cumpărări și din vânzări simultane efectuate pe cont propriu (matched principal broking) sau pozițiile deținute în vederea acoperirii altor elemente ale portofoliului de negociere;

                                       (b)

                                       riscurile legate de operațiunile care nu sunt încheiate, tranzacțiile incomplete și de instrumentele derivate extrabursiere, prevăzute la punctele 1, 2, 3 și 5 din anexa II, riscurile legate de operațiunile de punere în pensiune și de împrumutul de titluri și de produse de bază, privind titlurile sau produsele de bază cuprinse în portofoliul de negociere în sensul literei (a), prevăzute la punctul 4 din anexa II, și, cu condiția ca autoritățile competente să autorizeze, riscurile legate de operațiunile de luare în pensiune și de împrumuturi de titluri și de produse de bază, prevăzute la același punct 4, care îndeplinesc condițiile enunțate la punctele (i), (ii), (iii) și (v) sau condițiile enunțate la punctele (iv) și (v) care figurează în continuare:

                                                   (i)

                                                   riscurile sunt evaluate zilnic la prețul pieței în conformitate cu procedurile prevăzute în anexa II;

                                                   (ii)

                                                   garanția este adaptată ținând seama de variațiile semnificative ale valorii titlurilor sau produselor de bază la care se referă operațiunea sau tranzacția respectivă, după o regulă considerată acceptabilă de către autoritățile competente;”

                           (b)

                           punctele 15 și 16 se înlocuiesc cu următoarele:

                                       „(15)

                                       «warrant»: un titlu care conferă deținătorului său dreptul de a cumpăra un activ subiacent la un preț determinat până la data sau la data de expirare a warrant-ului. Acesta poate fi lichidat prin livrarea activului subiacent respectiv sau printr-o plată în numerar;

                                       (16)

                                       «finanțarea stocurilor»: poziții la care stocul fizic a fost vândut la termen și la care costul finanțării este înghețat până la data vânzării la termen;”;

                           (c)

                           la punctul 17, primul paragraf se înlocuiește cu următoarele:

                                       „(17)

                                       «punere în pensiune» și «luare în pensiune»: o operațiune prin care o instituție sau contrapartida sa transferă titluri sau produse de bază sau drepturi garantate referitoare la proprietatea titlurilor sau produselor de bază, atunci când această garanție este emisă de către o piață recunoscută care deține drepturile asupra titlurilor sau a produselor de bază și că operațiunea nu permite unei instituții să transfere sau să dea în gaj un titlu sau un produs de bază mai multor contrapartide odată, angajându-se să le răscumpere (sau să răscumpere titlurile sau produsele de bază care prezintă aceleași caracteristici) la un preț determinat și la o dată viitoare stabilită sau care urmează să fie stabilită de către instituția care efectuează transferul. Aceasta este o operațiune de «punere în pensiune» pentru întreprinderea care vinde titlurile sau produsele de bază și o operațiune de «luare în pensiune» pentru întreprinderea care le cumpără.”;

                           (d)

                           punctul 18 se înlocuiește cu următoarele:

                                       „(18)

                                       «împrumuturi de titluri sau de produse de bază» și «creanțe de titluri sau de produse de bază»: o tranzacție prin care o instituție sau contrapartida sa transferă titluri sau produse de bază contra remiterii unei garanții adecvate, cel care împrumută se angajează să restituie titlurile sau produsele de bază echivalente la o dată viitoare sau atunci când instituția care transferă titlurile sau produsele de bază i le va cere. Acesta este un împrumut de titluri sau de produse de bază pentru instituția care transferă titlurile sau produsele de bază și o creanță de titluri sau de produse de bază pentru instituția căreia acestea îi sunt transferate.
                                       Un împrumut de titluri sau de produse de bază este considerat ca fiind o tranzacție inter-profesională atunci când contrapartida este supusă unei coordonări prudențiale la nivel comunitar sau este o instituție de credit din zona A în sensul Directivei 89/647/CEE sau este o întreprindere de investiții recunoscută de o țară terță, sau atunci când tranzacția este încheiată cu o cameră de compensație sau cu o piață recunoscută.”

               2.

               La articolul 4 alineatul (1) primul paragraf punctele (i) și (ii) se înlocuiesc cu următoarele:

                           „(i)

                           cerințele de capital calculate în conformitate cu anexele I, II și VI și, după caz, în conformitate cu anexa VIII, în ceea ce privește portofoliul lor de negocieri;

                           (ii)

                           cerințele de capital calculate în conformitate cu anexele III și VII și, după caz, în conformitate cu anexa VIII, în ceea ce privește ansamblul operațiunilor lor;”.

               3.

               La articolul 5, alineatul (2) se înlocuiește cu următoarele:
               „(2)   Fără a aduce atingere prevederilor alineatului (1), instituțiile care își calculează cerințele de capital pentru portofoliul lor de negociere conform anexelor I și II și, după caz, conform anexei VIII, supraveghează și controlează marile lor riscuri în conformitate cu Directiva 92/121/CEE, sub rezerva modificărilor prevăzute la anexa VI la prezenta directivă.”.

               4.

               La articolul 7, alineatul (10) și teza introductivă de la alineatul (11) se înlocuiesc cu următoarele:
               „(10)   Atunci când nu se face uz de facultatea de exonerare prevăzută la alineatele (7) și (9), autoritățile competente pot, în scopul calculării, pe o bază consolidată, a cerințelor de capital enunțate în anexele I și VIII și a riscurilor față de clienții avuți în vedere în anexa VI, să autorizeze ca pozițiile din portofoliul de negocieri al unei instituții să compenseze pozițiile din portofoliul de negocieri al unei alte instituții în conformitate cu normele enunțate în anexele I, VI și VIII.
               În plus, acestea pot permite ca pozițiile în devize ale unei instituții să compenseze pozițiile în devize ale unei alte instituții conform normelor enunțate în anexa III și/sau în anexa VIII. În același mod, ele pot permite ca pozițiile din produsele de bază ale unei instituții să le compenseze pe cele ale unei alte instituții conform normelor enunțate în anexa VII și/sau în anexa VIII.
               (11)   Autoritățile competente pot de asemenea să permită compensarea respectivă a portofoliului de negocieri și a pozițiilor în devize și în produse de bază a instituțiilor situate în țări terțe, sub rezerva ca următoarele condiții să fie îndeplinite simultan:”.

               5.

               La articolul 8, alineatul (5) se înlocuiește cu următoarele:
               „(5)   Autoritățile competente impun instituțiilor să le semnaleze de îndată toate cazurile în care contrapartidele lor la operațiunile de luare în pensiune ori de punere în pensiune sau în care tranzacțiile cu împrumuturi de titluri și de produse de bază și cu creanțe de titluri și de produse de bază nu se achită de obligațiile lor. Cel târziu la trei ani de la data prevăzută la articolul 12, Comisia elaborează un raport pentru Consiliu privind cazurile mai sus amintite și implicațiile lor asupra regimului prevăzut în prezenta directivă pentru operațiunile și tranzacțiile respective. Acest raport descrie de asemenea maniera în care instituțiile îndeplinesc condițiile din articolul 2 punctul 6 litera (b) punctele (i)–(v), care le sunt aplicabile, și în special condiția (v). Acesta descrie în plus toate modificările intervenite în volumul respectiv de împrumuturi tradiționale ale instituțiilor și de împrumuturi prin intermediul operațiunilor de luare în pensiune și de creanță de titluri sau de produse de bază. În cazul în care Comisia, pe baza acestui raport și a altor informații, hotărăște că sunt necesare măsuri de salvgardare suplimentare pentru prevenirea abuzurilor, aceasta prezintă propuneri adecvate.”

               6.

               Se adaugă articolul 11a cu următorul conținut:
               „Articolul 11a
               Până la 31 decembrie 2006, statele membre pot autoriza instituțiile lor să utilizeze coeficienți de diferență de procente, carry rates și outright rates minimale care figurează în tabelul de mai jos în locul celor indicate la punctele 13, 14, 17 și 18 din anexa VII, cu condiția ca aceste instituții, conform autorităților lor competente:

                           (i)

                           să aibă o activitate importantă în produse de bază;

                           (ii)

                           să aibă un portofoliu diversificat în produse de bază;

                           (iii)

                           să nu fie încă în măsură să utilizeze modelele interne pentru calculul cerințelor de capital pentru acoperirea riscurilor legate de produsele de bază conform anexei VIII.

                     Tabel

                           Metale prețioase (cu excepția aurului)

                           Metale de bază

                           Produse agricole perisabile

                           Altele, inclusiv produse energetice

                           Coeficient de diferențe de rată (%)

                           1,0

                           1,2

                           1,5

                           1,5

                              Carry rate (%)

                           0,3

                           0,5

                           0,6

                           0,6

                              Outright rate (%)

                           8

                           10

                           12

                           15

                     Statele membre informează Comisia privind folosirea prezentului articol.”

               7.

               Anexele I, II, III, și V se modifică conform anexei la prezenta directivă și se adaugă anexele VII și VIII.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în vigoare dispozițiile legale, de reglementare și administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 24 de luni de la intrarea sa în vigoare. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 22 iunie 1998.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. M. GIL-ROBLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. CUNNINGHAM

      (1)  JO C 240, 6.8.1997, p. 24 și JO C 118, 17.4.1998, p. 16.

      (2)  JO C 19, 21.1.1998, p. 9.

      (3)  Aviz adoptat la 7 octombrie 1997.

      (4)  Avizul Parlamentului European din 18 decembrie 1997 (JO C 14, 19.1.1998), Poziția comună a Consiliului din 9 martie 1998 (JO C 135, 30.4.1998, p. 7) și Decizia Parlamentului European din 30 aprilie 1998 (JO C 152, 18.5.1998). Decizia Consiliului din 19 mai 1998.

      (5)  JO L 386, 30.12.1989, p. 14, directivă modificată ultima dată de Directiva 98/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului (vezi pagina 26 din prezentul Jurnal Oficial).

      (6)  JO L 141, 11.6.1993, p. 1, directivă modificată de Directiva 98/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului (vezi pagina 29 din prezentul Jurnal Oficial).
   ANEXĂ

               1.

               Anexa I se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la punctul 4, se elimină ultima teză și se adaugă următorul paragraf:
                           „Autoritățile competente pot permite ca cerința de capital corespunzătoare unui contract financiar la termen negociat la bursă să fie egală cu acoperirea cerută de către bursă, în cazul în care acestea au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de contractul la termen și că este cel puțin egală cu cerința de capital a unui contract la termen care ar rezulta dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Până la 31 decembrie 2006, autoritățile competente pot de asemenea permite ca cerința de capital a unui contract de instrumente derivate extrabursiere de tipul prevăzut în prezentul punct, compensat de către o cameră de compensație recunoscută de acestea, să fie egală cu acoperirea cerută de camera de compensație, în cazul în care acestea au certitudinea că ea dă măsura exactă a riscului legat de contractul de instrumente derivate și că este cel puțin egală cu cerința de capital a contractului respectiv care ar rezulta dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII.”;

                           (b)

                           la punctul 5, al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
                           „Autoritățile competente cer ca riscurile legate de opțiuni altele decât riscul delta să fie acoperite. Acestea pot permite ca cerința referitoare la o opțiune emisă negociată la bursă să fie egală cu acoperirea cerută de către bursă, în cazul în care au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de opțiune și că este cel puțin egală cu cerința de capital a unei opțiuni care ar rezulta dintr-un calcul realizat cu metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Până la 31 decembrie 2006, autoritățile competente pot de asemenea permite ca cerința de capital a unei opțiuni în afara bursei, compensată de către o cameră de compensație recunoscută de acestea, să fie egală cu acoperirea cerută de camera de compensație, în cazul în care au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de opțiune și că este cel puțin egală cu cerința de capital a unei opțiuni extrabursiere care ar rezulta dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Autoritățile competente pot permite în plus ca cerința referitoare la o opțiune cumpărată la bursă sau în afara bursei să fie aceeași ca pentru instrumentul subiacent al opțiunii, cu condiția ca cerința astfel calculată să nu fie mai mare decât valoarea de piață a opțiunii. Cerința corespunzătoare unei opțiuni emise în afara bursei se calculează în raport cu instrumentul subiacent.”;

                           (c)

                           punctul 6 se înlocuiește cu următorul text
                           6.   Tratamentul pentru opțiuni prevăzut la punctul 5 se aplică de asemenea la warrant-uri referitoare la titlurile de creanță și de proprietate.”;

                           (d)

                           punctul 33 litera (i) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(i)

                                       nu poate fi vorba despre titluri de emitent care au emis numai titluri de creanță negociate necesitând o cerință de 8 % conform tabelului 1 care figurează la punctul 14 sau necesitând o cerință inferioară numai în temeiul unei garanții sau al unei cauțiuni;”;

               2.

               Anexa II se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:
                           1.   În cazul operațiunilor cu titluri de creanță, titluri de proprietate și produse de bază (cu excluderea punerilor în pensiune și a luărilor în pensiune, precum și a împrumutului de titluri sau de produse de bază și a creanțelor de titluri sau de produse de bază), care nu sunt încheiate după data de livrare prevăzută, instituția trebuie să calculeze diferența de preț la care este expusă. Este vorba despre diferența dintre prețul de plată convenit pentru titlul de creanță, titlul de proprietate sau produsul de bază considerat și valoarea sa curentă de piață, atunci când această diferență poate determina o pierdere pentru instituție. Aceasta multiplică diferența respectivă cu un factor adecvat din coloana A din tabelul care figurează la punctul 2 pentru calcularea propriei cerințe de capital.”;

                           (b)

                           punctele 3.1 și 3.2 se înlocuiesc cu următorul text:
                           3.1.   O instituție este obligată să dispună de fonduri sub formă de capital pentru a acoperi riscul de contrapartidă:

                                       (i)

                                       în cazul în care a plătit titluri sau produse de bază înainte de a le primi sau în care a livrat titluri sau produse de bază înainte de primirea plății;
                                       și

                                       (ii)

                                       în cazul operațiunilor transfrontaliere, în cazul în care au trecut una sau mai multe zile de la efectuarea plății sau livrării respective.

                                 3.2.   Cerința de capital este egală cu 8 % din valoarea titlurilor sau a produselor de bază sau a sumei datorate instituției, multiplicată cu ponderea riscului aplicabilă contrapartidei interesate.”;

                           (c)

                           titlul și primul paragraf de la punctul 4.1 se înlocuiesc cu următorul text:
                           „Darea în pensiune, luarea în pensiune, împrumutul de titluri sau de produse de bază și creanța de titluri sau de produse de bază
                           4.1.   În cazul operațiunilor de dare în pensiune și de împrumuturi de titluri sau de produse de bază referitoare la titluri sau produse de bază cuprinse în portofoliul de negociere, instituția calculează diferența între valoarea de piață a titlurilor sau a produselor de bază și valoarea pe care a împrumutat-o sau valoarea de piață a garanției, atunci când această diferență este pozitivă. În cazul operațiilor de luare în pensiune și de împrumuturi de titluri sau de produse de bază, calculează diferența dintre suma pe care ea a împrumutat-o sau valoarea de piață a garanției și valoarea de piață a titlurilor sau a produselor de bază pe care le-a primit, atunci când diferența este pozitivă.”

               3.

               Anexa III se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:
                           (1)   În cazul în care suma poziției sale nete globale în devize și a poziției sale nete în aur, calculată după metoda descrisă în continuare, reprezintă mai mult de 2 % din totalul fondurilor sale proprii, instituția multiplică suma poziției sale nete în devize și a poziției sale nete în aur cu 8 % în scopul calculării cerințelor de fonduri proprii pentru acoperirea riscului de schimb.
                           Până la 31 decembrie 2004, autoritățile competente pot autoriza instituțiile să calculeze cerințele de fonduri proprii multiplicând cu 8 % suma prin care suma poziției nete globale în devize și a poziției nete în aur reprezintă mai mult de 2 % din totalul fondurilor proprii.”;

                           (b)

                           punctele 3.1 și 3.2 se înlocuiesc cu următorul text:
                           3.1.   În primul rând, instituția calculează poziția sa netă deschisă în fiecare deviză (inclusiv în moneda în care ea stabilește documentele destinate autorităților competente) și în aur. Această poziție este suma elementelor următoare (pozitive sau negative):

                                       —

                                       poziția netă în numerar (adică toate elementele de activ minus toate elementele de pasiv, inclusiv dobânzile necuvenite, în deviza considerată sau, pentru aur, poziția netă a numerarului în aur);

                                       —

                                       poziția netă la termen (adică toate sumele de primit minus toate sumele de plătit în temeiul operațiunilor la termen de schimb și în aur, inclusiv contractele financiare la termen în devize și în aur și capitalul din schimburile de devize care nu sunt incluse în poziția în numerar);

                                       —

                                       garanțiile irevocabile (și instrumentele similare) care vor fi cu siguranță necesare și probabil nu vor putea fi recuperate;

                                       —

                                       veniturile și cheltuielile viitoare nete care nu sunt încă scadente, dar care sunt deja integral acoperite (veniturile și cheltuielile nete viitoare care nu sunt contabilizate încă, dar care sunt deja acoperite în întregime prin operațiuni de schimb la termen pot fi cuprinse în calcul, la alegerea instituțiilor care stabilesc documentele destinate autorităților competente și cu acordul prealabil al acestora din urmă); instituția va trebui să respecte această alegere;

                                       —

                                       echivalentul delta net (sau calculat pe baza lui delta) al portofoliului total de opțiuni în devize sau în aur;

                                       —

                                       valoarea de piață a celorlalte opțiuni (respectiv altele decât cele în devize sau în aur);

                                       —

                                       orice poziție pe care o instituție o ia în mod deliberat cu scopul de a se proteja împotriva efectului negativ al ratelor de schimb asupra procentului de capital propriu poate fi exclusă din calculul pozițiilor nete deschise în devize. Aceste poziții ar trebui să aibă un caracter structural de unde să nu rezulte elemente care fac parte din portofoliul de negociere. Excluderea lor, precum și orice modificare a condițiilor acestuia necesită autorizarea autorităților competente. Același tratament, care este supus acelorași condiții ca și cele descrise mai sus, poate fi aplicat pozițiilor unei instituții care se raportează la elemente deduse deja din calculul fondurilor proprii.

                                 3.2.   Autoritățile competente pot permite instituțiilor să utilizeze valoarea actuală netă în cazul calculului poziției nete deschise în fiecare deviză și în aur.”;

                           (c)

                           la punctul 4, prima teză se înlocuiește cu următorul text:
                           (4)   În al doilea rând, pozițiile nete scurte și lungi în fiecare deviză, alta decât cea în care sunt stabilite documentele destinate autorităților competente și pozițiile nete scurte sau lungi în aur sunt convertite în procente de numerar în moneda în care sunt stabilite documentele.”;

                           (d)

                           punctul 7 se înlocuiește cu următorul text:
                           (7)   În al doilea rând, până la 31 decembrie 2004, autoritățile competente pot permite instituțiilor să aplice o altă metodă decât cea indicată la punctele 1-6 în sensul prezentei anexe. Cerința de capital care rezultă din această metodă trebuie să fie suficientă pentru depășirea echivalentului de 2 % din poziția netă deschisă calculată în conformitate cu punctul 4 și pe baza unei analize a mișcărilor ratelor de schimb referitoare la toate perioadele periculoase de zece zile lucrătoare din cursul a trei ani precedenți, pentru depășirea pierderilor probabile în 99 % sau mai multe din situații.
                           Cealaltă metodă descrisă în primul paragraf nu poate fi utilizată decât în condițiile următoare:

                                       (i)

                                       formula de calcul și coeficienții de corelare sunt stabilite de către autoritățile competente, pe baza unei analize a mișcărilor ratelor de schimb;

                                       (ii)

                                       autoritățile competente examinează periodic coeficienții de corelare în funcție de evoluția de pe piețele de schimb.”

               4.

               Anexa V se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la punctul 2, prima teză se înlocuiește cu următorul text:
                           „Fără a aduce atingere prevederilor punctului 1, autoritățile competente pot autoriza instituțiile care sunt obligate să respecte cerințele de capital prevăzute în anexele I, II, III, IV, VI, VII și VIII să utilizeze o altă definiție pentru a se conforma numai acestor cerințe.”;

                           (b)

                           punctul 4 se înlocuiește cu următorul text:
                           (4)   Împrumuturile subordonate prevăzute la punctul 2 litera (c) nu trebuie să depășească 150 % din fondurile proprii reziduale de bază în vederea satisfacerii cerințelor de capital prevăzute în anexele I, II, III, IV, VI, VII și VIII, acestea neputându-se apropia de acest plafon decât în cazuri speciale admise de autoritățile competente.”;

                           (c)

                           punctele 6 și 7 se înlocuiesc cu următorul text:
                           (6)   Autoritățile competente pot autoriza întreprinderile de investiții să depășească plafonul stabilit la punctul 4 pentru împrumuturi subordonate, în cazul în care le consideră adecvate din punct de vedere prudențial și cu condiția ca totalul acestor împrumuturi subordonate și al elementelor prevăzute la punctul 5 să nu depășească 200 % din fondurile proprii de bază reziduale în vederea satisfacerii cerințelor prevăzute în anexele I, II, III, IV, VI, VII și VIII sau 250 % din această sumă în cazul în care întreprinderile de investiții deduc elementul prevăzut la punctul 2 litera (d) la calculul fondurilor proprii.
                           (7)   Autoritățile competente pot autoriza instituțiile de credit să depășească plafonul stabilit la punctul 4 pentru împrumuturile subordonate, în cazul în care le consideră adecvate din punct de vedere prudențial și cu condiția ca totalul acestor împrumuturi subordonate și a elementelor prevăzute la punctul 5 să nu depășească 250 % din fondurile proprii de bază reziduale în vederea satisfacerii cerințelor prevăzute în anexele I, II, III, VI, VII și VIII.”

               5.

               Se adaugă anexele VII și VIII următoare:„
                  ANEXA VII
                  RISC PRIVIND PRODUSELE DE BAZĂ
                  1.   Fiecare poziție în produse de bază sau în instrumente derivate din produsele de bază este exprimată în unități de măsură standard. Cursul în numerar pentru fiecare produs de bază este exprimat în moneda în care sunt stabilite documentele destinate autorităților competente.
                  2.   Pozițiile în aur sau în instrumente derivate din aur trebuie să fie considerate ca fiind expuse riscului de schimb și tratate în conformitate cu anexa III sau, după caz, cu anexa VIII, pentru calculul riscului de piață.
                  3.   În sensul prezentei anexe, pozițiile care sunt numai finanțatoare de stocuri pot fi excluse numai din calculul riscului privind produselor de bază.
                  4.   Riscurile procentelor de dobândă și de schimb care nu sunt acoperite de dispozițiile prezentei anexe sunt incluse în calculul riscului general referitor la titlurile de creanță negociate și în calculul riscului de schimb.
                  5.   În cazul poziției scurte ajunsă la scadență înaintea poziției lungi, instituțiile se protejează de asemenea împotriva riscului de lipsă de lichidități care poate apărea pe diverse piețe.
                  6.   În sensul punctului 19, excedentul de la poziția lungă (scurtă) a instituției asupra poziției sale scurte (lungi) pentru același produs de bază și pentru contractele financiare la termen, opțiuni și warrant-uri pentru același produs de bază reprezintă poziția sa netă pentru acest produs de bază. Autoritățile competente admit ca pozițiile în instrumente derivate să fie tratate, în funcție de modalitățile stabilite la punctele 8, 9 și 10, ca poziții în produs de bază subiacent.
                  7.   Autoritățile competente pot considera pozițiile următoare ca poziții în același produs de bază:

                              —

                              poziții din subcategorii diferite de produse de bază atunci când acestea pot fi livrate unul pentru altul;
                              și

                              —

                              poziții în produse de bază similare dacă acestea sunt ușor substituibile și se poate stabili în mod clar o corelare minimală de 0,9 pe o perioadă de cel puțin un an între mișcările de prețuri.

                        Instrumente particulare
                  8.   Contractele financiare la termen pentru produsele de bază și angajamentele la termen privind cumpărarea sau vânzarea de produse de bază sunt încorporate în sistemul de măsură sub formă de valori noționale exprimate în unități de măsură standard și primesc o scadență în funcție de data expirării. Autoritățile competente pot permite ca cerințele de capital corespunzătoare unui contract financiar la termen negociat la bursă să fie egale cu acoperirea cerută de către bursă, în cazul în care au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de contractul la termen și că ea este cel puțin egală cu cerința de capital a unui contract la termen care rezultă dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Până la 31 decembrie 2006, autoritățile competente pot de asemenea permite ca cerințele de capital ale unui contract de instrumente derivate extrabursiere referitoare la produse de bază de tipul prevăzut în prezentul punct, compensate de către o cameră de compensație recunoscută de acestea, să fie egale cu acoperirea cerută de camera de compensație, în cazul în care au certitudinea că acestea dau măsura exactă a riscului legat de contractul de instrumente derivate și că ea este cel puțin egală cu cerința de capital din contractul respectiv care rezultă dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII.
                  9.   Contractele de schimb de produse de bază în care o parte este un preț stabilit și cealaltă este prețul curent al pieței sunt încorporate, prin corespondența cu tabelul scadențelor, ca un ansamblu de poziții egale cu valoarea noțională din contract, cu o poziție pentru fiecare plată a contractului de schimb din intervalul corespunzător din tabelul scadențelor care figurează la punctul 13. Pozițiile vor fi lungi în cazul în care instituția plătește o rată fixă și primește o rată variabilă și scurte în cazul invers.
                  Contractele de schimb de produse de bază, ale căror părți se referă la produse diferite, sunt prevăzute în tranșele corespunzătoare conform tabelului scadențelor.
                  10.   Opțiunile privind produsele de bază sau instrumentele derivate din produsele de bază sunt tratate drept poziții de valoare egală cu suma instrumentului subiacent al opțiunii multiplicat cu delta în sensul prezentei anexe. Pozițiile astfel obținute pot fi compensate cu poziții de semn opus pentru același produs de bază subiacent sau același instrument derivat din produsul de bază. Delta-ul utilizat este cel al pieței în cauză, cel calculat de către autoritățile competente sau, atunci când nici unul din acestea nu este disponibil sau pentru opțiuni privind piața extrabursieră, este calculat de către instituția în sine, cu condiția ca autoritățile competente să considere că modelul utilizat de către instituție este rezonabil.
                  Totuși, autoritățile competente pot de asemenea să ceară ca instituțiile să calculeze delta lor după metoda pe care o specifică.
                  Autoritățile competente cer ca riscurile, altele decât riscul delta, legate de opțiunile privind produsele de bază, să fie acoperite. Acestea pot permite ca cerința referitoare la o opțiune privind produsul de bază emisă la bursă să fie egală cu acoperirea cerută de bursă, în cazul în care au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de opțiune și că ea este cel puțin egală cu cerința de capital a unei opțiuni care rezultă dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Până la 31 decembrie 2006, autoritățile competente pot de asemenea permite ca cerința de capital a unei opțiuni extrabursiere privind produsele de bază compensate de către o cameră de compensație recunoscută de ele, să fie egală cu acoperirea cerută de camera de compensație, în cazul în care au certitudinea că aceasta dă măsura exactă a riscului legat de opțiune și că este cel puțin egală cu cerința de capital a unei opțiuni extrabursiere care rezultă dintr-un calcul realizat utilizând metoda expusă în prezenta anexă sau prin aplicarea metodei modelelor interne descrise în anexa VIII. Ele pot permite în plus ca cerința referitoare la o opțiune privind produsul de bază cumpărat la bursă sau în afara bursei să fie aceeași ca și pentru produsul de bază subiacent, sub rezerva ca cerința astfel calculată să nu fie mai mare decât valoarea de piață a opțiunii. Cerința corespunzătoare unei opțiuni emise în afara bursei este calculată în raport cu produsul de bază subiacent.
                  11.   Warrant-urile privind produsele de bază sunt tratate ca opțiuni privind produsele de bază, conform modalităților expuse la punctul 10.
                  12.   Instituția care transferă produse de bază sau drepturi garantate referitoare la proprietatea produselor de bază printr-o operațiune de punere în pensiune și întreprinderea care împrumută produse de bază în cadrul unui acord de împrumut de produse de bază include aceste produse de bază în calculul cerințelor lor de capital în temeiul prezentei anexe.
                  (a)   Corespondența tabelului de scadențe
                  13.   Instituția utilizează un tabel de scadențe separat pentru fiecare produs de bază conform tabelului de mai jos. Toate pozițiile de produs de bază prevăzut și toate pozițiile considerate ca poziții ale aceluiași produs de bază în conformitate cu punctul 7 sunt atribuite intervalelor de termene de scadență adecvate. Stocurile fizice sunt atribuite primului interval.

                              Termene de scadență
                              (1)

                              Coeficient de diferență a ratelor
                              (în %)
                              (2)

                              0 ≤ 1 lună

                              1,50

                              > 1 ≤ 3 luni

                              1,50

                              > 3 ≤ 6 luni

                              1,50

                              > 6 ≤ 12 luni

                              1,50

                              > 1 ≤ 2 ani

                              1,50

                              > 2 ≤ 3 ani

                              1,50

                              > 3 ani

                              1,50

                        14.   Autoritățile competente pot permite ca pozițiile pentru același produs sau pozițiile considerate ca atare în conformitate cu punctul 7 să fie compensate și atribuite intervalelor de scadență adecvate pe o bază netă pentru:

                              —

                              pozițiile din contracte care ajung la scadență la aceeași dată
                              și

                              —

                              pozițiile din contracte care ajung la scadență într-un interval de zece zile în cazul în care contractele sunt negociate pe piețe care au date de livrare zilnice.

                        15.   Instituția stabilește ulterior suma pozițiilor lungi și cea a pozițiilor scurte în fiecare interval. Suma primelor (secundelor) care sunt compensate de către secunde (primele) într-un interval dat constituie poziția compensată în acest interval, în timp ce poziția lungă sau scurtă reziduală reprezintă poziția necompensată a aceluiași interval.
                  16.   Partea din poziția lungă (scurtă) necompensată într-un interval de scadențe dat care este compensată prin poziția scurtă (lungă) necompensată într-un interval ulterior constituie poziția compensată între aceste două intervale. Partea din poziția lungă sau scurtă necompensată care nu poate fi astfel compensată reprezintă poziția necompensată.
                  17.   Cerința de capital pentru instituție în ceea ce privește fiecare produs de bază, calculată pe baza tabelului de scadențe corespunzătoare, este egală cu suma elementelor următoare:

                              (i)

                              totalul pozițiilor lungi și scurte compensate, multiplicat cu coeficientul adecvat de diferență a ratelor, indicat în coloana 2 a tabelului care figurează la punctul 13, pentru fiecare interval de scadență și cu cursul în numerar al produsului de bază;

                              (ii)

                              poziția compensată între două intervale de scadențe pentru fiecare interval în care este reportată o poziție necompensată, multiplicată cu 0,6 % (carry rate) și cu cursul în numerar al produsului de bază;

                              (iii)

                              pozițiile reziduale necompensate, multiplicate cu 15 % (outright rate) și cu cursul în numerar al produsului de bază.

                        18.   Cerința totală de capital pentru instituție în ceea ce privește riscul privind produsele de bază este egală cu suma cerințelor de capital calculate pentru fiecare produs de bază conform punctului 17.
                  (b)   Abordare simplificată
                  19.   Cerința de capital a instituției pentru fiecare produs de bază este egală cu suma următoarelor două elemente:

                              (i)

                              15 % din poziția netă, lungă sau scurtă, multiplicată cu cursul în numerar al produsului respectiv;

                              (ii)

                              3 % din poziția brută, lungă și scurtă, multiplicată cu cursul în numerar al produsului respectiv.

                        20.   Cerința totală de capital pentru instituție în ceea ce privește riscul privind produsele de bază este egală cu suma cerințelor de capital calculate pentru fiecare produs de bază în conformitate cu punctul 19.

                  ANEXA VIII
                  MODELE INTERNE
                  1.   Autoritățile competente pot, în condițiile definite în prezenta anexă, să autorizeze instituțiile să-și calculeze cerințele de capital referitoare la riscul de poziție, la riscul de schimb și/sau la riscul privind produsele de bază, cu ajutorul propriilor lor modele interne de gestiune a riscurilor în locul metodelor descrise în anexele I, III și VII sau în combinație cu acestea. Recunoașterea expresă de către autoritățile competente este necesară în toate cazurile pentru utilizarea acestor modele în scopul supravegherii fondurilor proprii.
                  2.   Înainte de a-și da recunoașterea, autoritățile competente se asigură că sistemul instituției de gestiune a riscurilor se bazează pe o concepție sănătoasă și este pus în aplicare în mod integru și că îndeplinește, în special, următoarele criterii calitative:

                              (i)

                              modelul intern al instituției de măsurare a riscurilor este strâns integrat în gestiunea zilnică a acestor riscuri și servește drept bază pentru rapoartele adresate direcției generale privind gradul de expunere al instituției;

                              (ii)

                              instituția dispune de o unitate de control al riscurilor care este independentă de unitățile de negociere și raportează direct direcției generale. Această unitate este responsabilă de configurarea și de exploatarea sistemului de gestiune a riscurilor al instituției. Ea trebuie să stabilească și să analizeze rapoartele zilnice asupra rezultatelor produse prin modelele de măsurare a riscurilor și asupra măsurilor care trebuie luate în ceea ce privește limitele de negociere;

                              (iii)

                              consiliul de administrație al instituției și direcția sa generală sunt activ asociate procesului de control al riscurilor și rapoartele zilnice produse de unitatea de control al riscurilor sunt examinate de către membrii direcției care dispun de autoritatea suficientă pentru a cere simultan o reducere a pozițiilor luate de unul sau altul dintre operatori și o diminuare a gradului total de expunere al instituției;

                              (iv)

                              instituția posedă efective suficiente, capabile să utilizeze modele complexe în domeniile de negociere, de control al riscurilor, de audit intern și de back-office;

                              (v)

                              instituția a stabilit proceduri referitoare la asigurarea și la supravegherea respectării documentelor care stabilesc politicile și controalele interne referitoare la funcționarea globală a sistemului de măsurare a riscurilor;

                              (vi)

                              modelele instituțiilor au demonstrat că acestea măsoară riscurile cu o precizie rezonabilă;

                              (vii)

                              instituția aplică în mod frecvent un program riguros de simulări de criză, ale cărui rezultate sunt examinate de către direcția generală și se reflectă în politicile și în limitele pe care aceasta din urmă le adoptă;

                              (viii)

                              instituția procedează, în cadrul procesului său periodic de audit intern, la o analiză independentă a sistemului său de măsurare a riscurilor. Această analiză trebuie să se refere la activitățile unităților de negociere și la cele ale unității independente de control al riscurilor. Un bilanț al procesului global de gestiune a riscurilor trebuie să se efectueze cel puțin o dată pe an și să ia în considerare:

                                          —

                                          caracterul adecvat al documentației privind sistemul și procesele de gestiune a riscurilor, precum și organizarea unității de control al riscurilor;

                                          —

                                          integrarea măsurilor de riscuri de piață în gestiunea zilnică a riscurilor, precum și integritatea sistemului de informații al direcției;

                                          —

                                          procedurile utilizate de către instituție pentru aprobarea modelelor și sistemelor de evaluare a prețului de piață utilizate de către operatorii și personalul de post-piață (back-office);

                                          —

                                          amploarea riscurilor de piață tratate de către modele și validarea oricărei modificări semnificative a procesului de măsurare a riscurilor;

                                          —

                                          precizia și exhaustivitatea datelor referitoare la pozițiile, exactitudinea și pertinența ipotezelor în materie de instabilitate și de corelare și exactitudinea calculelor valorii și sensibilității la risc;

                                          —

                                          procedurile utilizate de instituție pentru controlul coerenței, al actualității și al fiabilității datelor utilizate în modelele interne, precum și al independenței surselor;
                                          și

                                          —

                                          procedurile utilizate de instituție pentru evaluarea controalelor ex post efectuate pentru a verifica precizia modelelor.

                        3.   Instituția supraveghează precizia și eficacitatea modelelor sale datorită unui program de controale ex post. Controalele ex post trebuie să ofere o comparație, pentru fiecare zi lucrătoare, între măsura valorii de risc (value-at-risk) într-o zi calculate prin modelul instituției pe baza pozițiilor la sfârșitul zilei și variația pe o zi a valorii portofoliului constatate la sfârșitul zilei lucrătoare următoare. Autoritățile competente examinează capacitatea instituției de a efectua controale ex post asupra variațiilor, atât efective, cât și ipotetice, ale valorii portofoliului. Controalele ex post asupra variațiilor ipotetice ale valorii portofoliului se bazează pe o comparație între valoarea portofoliului la sfârșitul zilei și valoarea sa, în poziții neschimbate, la sfârșitul zilei următoare. Autoritățile competente cer instituțiilor să ia măsurile adecvate pentru îmbunătățirea programului lor de controale ex post, în cazul în care acesta este considerat insuficient.
                  4.   În scopul efectuării calculului cerințelor de capital pentru riscurile specifice legate de pozițiile de titluri de creanță negociate și de titluri de proprietate, autoritățile competente pot recunoaște utilizarea modelului intern al unei instituții în cazul în care, în afară de conformitatea cu condițiile care figurează în prezenta anexă, acest model:

                              —

                              explică variația istorică a prețului de portofoliu;

                              —

                              reflectă concentrația în termeni de volum și de schimbare a compoziției portofoliului;

                              —

                              nu este afectată de o împrejurare nefavorabilă;

                              —

                              este justificată prin controale ex post care urmăresc să stabilească dacă riscul specific a fost corect luat în calcul. În cazul în care autoritățile competente autorizează realizarea acestui control ex post pe bază de sub-portofolii pertinente, acestea trebuie să fie alese într-o manieră coerentă.

                        5.   Instituțiile care utilizează modele interne care nu sunt recunoscute în conformitate cu punctul 4 fac obiectul unei cerințe de capital distincte pentru riscul specific calculat conform anexei I.
                  6.   În sensul punctului 10 (ii), un factor de multiplicare de cel puțin 3 se aplică rezultatului calculului efectuat de către instituție.
                  7.   Factorul de multiplicare este majorat cu un factor complementar, care variază între 0 și 1 conform tabelului prevăzut în continuare, în funcție de numărul de depășiri evidențiate de controlul ex post al instituției pentru ultimele 250 de zile lucrătoare. Autoritățile competente cer ca instituțiile să calculeze depășirile de o manieră omogenă pe baza controlului ex post al variațiilor efective sau ipotetice ale valorii portofoliului. Există depășire atunci când variația valorii portofoliului pe o zi este mai mare decât măsura valorii de risc (value-at-risk) într-o zi corespondentă, calculată prin modelul instituției. În scopul determinării factorului complementar, numărul de depășiri este calculat cel puțin trimestrial.

                              Număr de depășiri

                              Factor complementar

                              mai mic de 5

                              0,00

                              5

                              0,40

                              6

                              0,50

                              7

                              0,65

                              8

                              0,75

                              9

                              0,85

                              10 sau mai multe

                              1,00

                        Autoritățile competente pot, în unele cazuri și în circumstanțe excepționale, să dispenseze de obligația de majorare a factorului de multiplicare cu factorul complementar conform tabelului de mai sus în cazul în care instituția a demonstrat, spre satisfacția autorităților competente, că o asemenea majorare este nejustificată și că modelul este fundamental bun.
                  În cazul în care numeroasele depășiri arată că modelul nu este suficient de precis, autoritățile competente revocă recunoașterea modelului sau impun măsuri adecvate, astfel încât modelul să fie rapid îmbunătățit.
                  În scopul de a permite autorităților competente să verifice în permanență adecvarea factorului complementar, instituțiile informează fără întârziere și, în orice împrejurare, în termen de cinci zile lucrătoare, autoritățile competente privind depășirile descoperite de programul lor de control ex post și care, în funcție de tabelul de mai sus, implică o creștere a factorului complementar.
                  8.   În cazul în care modelul instituției este recunoscut de către autoritățile competente în conformitate cu punctul 4, în scopul calculului cerințelor de capital pentru risc specific, instituția majorează atunci cerința sa de capital calculată conform dispozițiilor punctelor 6, 7 și 10, majorând valoarea fie:

                              (i)

                              a părții riscului specific al măsurii valorii de risc care trebuie să fie izolat conform normelor de supraveghere sau la alegerea instituției;

                              (ii)

                              a măsurilor valorii de risc a sub-portofoliilor de poziții în titluri de creanță și de proprietate conținând un risc specific.

                        Instituțiile care utilizează soluția (ii) sunt obligate să identifice în prealabil structura portofoliilor lor și să nu o modifice fără consimțământul autorităților competente.
                  9.   Autoritățile competente pot renunța la obligația unei majorări în conformitate cu punctul 8, în cazul în care instituția aduce dovada că, în conformitate cu normele internaționale acceptate, modelul său tratează de asemenea și într-o manieră adecvată riscul circumstanțial și riscul de eșec în ceea ce privește pozițiile sale în titluri de creanță negociate și titluri de proprietate.
                  10.   Fiecare instituție este supusă unei cerințe de capital echivalente celei mai ridicate dintre valorile următoare:

                              (i)

                              măsura valorii de risc din ziua precedentă, calculată în funcție de parametrii definiți în prezenta anexă;

                              (ii)

                              media măsurilor valorii de risc zilnice în curs de șaizeci de zile lucrătoare precedente, multiplicată cu factorul menționat la punctul 6 și ajustat cu media factorului prevăzut la punctul 7.

                        11.   Calculul valorii de risc trebuie să respecte următoarele specificații minime:

                              (i)

                              calcul cel puțin zilnic al valorii de risc;

                              (ii)

                              interval unilateral de încredere de 99 %;

                              (iii)

                              perioadă de păstrare echivalentă cu zece zile;

                              (iv)

                              perioadă efectivă de observație de cel puțin un an, numai în cazul în care o perioadă de observație mai scurtă nu se justifică printr-o creștere semnificativă a instabilității prețurilor;

                              (v)

                              actualizarea trimestrială a datelor.

                        12.   Autoritățile competente se asigură că modelul tratează într-un mod adecvat toate riscurile de preț importante referitoare la poziții în opțiuni sau poziții asimilate și că toate celelalte riscuri netratate prin model sunt acoperite de o manieră adecvată prin fonduri proprii.
                  13.   Autoritățile competente se asigură că sistemul tratează un număr suficient de factori de risc, luând în considerare nivelul de activitate al instituției pe diverse piețe. Condițiile minimale care trebuie respectate sunt următoarele:

                              (i)

                              în ceea ce privește riscul ratei dobânzilor, sistemul de măsurare a riscurilor cuprinde o serie de factori de risc corespunzători ratei dobânzilor pentru fiecare deviză în care instituția deține poziții de bilanț sau în afara bilanțului sensibile la rata dobânzii. Instituția modelează curbele randamentelor cu ajutorul uneia dintre metodele general admise. Pentru pozițiile cu riscuri importante în devizele importante și pe marile piețe, curba randamentelor este împărțită în cel puțin șase intervale de scadențe, în scopul tratării variației instabilității ratelor pe parcursul întregii curbe. Sistemul trebuie să țină seama și de riscul unei corelări imperfecte a variațiilor între curbe diferite de randament;

                              (ii)

                              în ceea ce privește riscul de schimb, sistemul de măsurare a riscurilor include factorii de risc corespunzători aurului și diverselor devize în care sunt redactate pozițiile instituției;

                              (iii)

                              în ceea ce privește riscul privind titlurile de proprietate, sistemele de măsurare a riscurilor cuprind un factor de risc distinct cel puțin pentru fiecare din piețele pe care instituția deține poziții semnificative;

                              (iv)

                              în ceea ce privește riscul privind produsele de bază, sistemul de măsurare a riscurilor cuprinde un factor de risc distinct cel puțin pentru fiecare dintre produsele de bază pentru care instituția deține poziții semnificative. Sistemul de măsurare a riscurilor trebuie de asemenea să raporteze cu privire la riscul legat de mișcările care prezintă o corelare imperfectă între produse de bază similare, dar care nu sunt identice, precum și de cel legat de variațiile de preț la termen datorate decalajelor de scadență. El trebuie, de asemenea, să ia în considerare caracteristicile pieței - în special datele de livrare și marja de manevră a operatorilor pentru închiderea pozițiilor.

                        14.   Autoritățile competente pot autoriza instituțiile să recurgă la corelări empirice în interiorul categoriilor de risc și între acestea, în cazul în care estimează că sistemul pe care îl utilizează instituția pentru a măsura aceste corelări este bun și este pus în aplicare într-un mod corect.
               ”