title: Directiva Comisiei din 19 mai 1978 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/114/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la plăcuțele și inscripțiile regulamentare ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora, precum și la amplasarea și modul de aplicare a acestora

text:
               13/Volumul 04

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               107

         31978L0507

               L 155/31

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 19 mai 1978
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 76/114/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la plăcuțele și inscripțiile regulamentare ale autovehiculelor și ale remorcilor acestora, precum și la amplasarea și modul de aplicare a acestora
   (78/507/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare și, în special, articolele 11, 12 și 13 ale acesteia,
   având în vedere Directiva 76/114/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la plăcuțele și inscripționările regulamentare ale autovehiculelor si ale remorcilor, precum și la amplasarea și modul de aplicare a acestora (2),
   întrucât Organizația Internațională de Standardizare (ISO) adoptă între timp două standarde internaționale privind un sistem de clasificare mondial care permite, pe de o parte, identificarea producătorului unui vehicul (3), iar pe de alta, identificarea unui vehicul (4); întrucât este oportună, prin urmare, introducerea acestui sistem de identificare a producătorului în Directiva 76/114/CEE și, în același timp, alinierea cerințelor directivei menționate anterior la standardul ISO privind identificarea vehiculelor;
   întrucât dispozițiile prezentei directive sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului în sectorul autovehiculelor,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 76/114/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Începând cu 1 octombrie 1978, din motive legate de plăcuțele și inscripționările regulamentare, amplasarea și modul lor de aplicare, statele membre:

               —

               nu pot să refuze, pentru un tip de autovehicul, acordarea omologării CEE de tip sau eliberarea certificatului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 70/156/CEE ori acordarea omologării naționale;

               —

               nu pot să interzică introducerea în circulație pentru prima dată a vehiculelor,

         în cazul în care plăcuțele și inscripționările regulamentare, amplasarea și modul de aplicare a acestora pe acest tip de vehicul sau pe aceste vehicule sunt în conformitate cu specificațiile prevăzute de Directiva 76/114/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   (2)   Începând cu 1 octombrie 1981, statele membre:

               —

               nu mai pot elibera certificatul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 70/156/CEE pentru un tip de vehicul ale cărui plăcuțe și inscripționări regulamentare, amplasarea și modul lor de aplicare nu sunt în conformitate cu specificațiile Directivei 76/114/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă;

               —

               pot refuza acordarea omologării naționale pentru un tip de vehicul ale cărui plăcuțe și inscripționări regulamentare, amplasarea și modul lor de aplicare nu sunt în conformitate cu specificațiile prevăzute de Directiva 76/114/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.

         (3)   Începând cu 1 octombrie 1981, statele membre pot interzice introducerea în circulație pentru prima dată a vehiculelor ale căror plăcuțe și inscripționări regulamentare, amplasarea și modul lor de aplicare nu sunt în conformitate cu specificațiile prevăzute de Directiva 76/114/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   Articolul 3
   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1978 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 mai 1978.

            Pentru Comisie

         Étienne DAVIGNON

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (2)  JO L 24, 30.1.1976, p. 1.

      (3)  Standardul ISO 3780, 1.2.1976.

      (4)  Standardul ISO 3779, 15.6.1977.
   ANEXĂ
   Modificarea anexei la Directiva 76/114/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1975
   Punctul 2.1.2:
   la rândul patru, se înlocuiește expresia „DK pentru Danemarca.” cu „18 pentru Danemarca”
   Nota de subsol (1):se înlocuiește această notă de subsol cu următorul text:

                  „(1)

                  În cazul în care unui vehicul nu i s-a acordat omologarea CEE și, prin urmare, nu are număr de omologare CEE, un stat membru poate solicita indicarea numărului omologării la scară națională. În cazul în care trebuie indicat numărul omologării la scară națională, producătorul poate să îl aplice fie pe o plăcuță separată de cea a producătorului, fie chiar pe plăcuța producătorului.”

   Punctele 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7 și 2.1.8: Se înlocuiește termenul „greutate” cu termenul „masă”.
   Punctul 3.1. va avea următorul cuprins:
   Trebuie să fie marcat pe plăcuța producătorului, precum și pe șasiu, cadru sau pe orice altă structură similară.
   Trebuie să fie compus din trei părți:
   3.1.1.1.   Prima parte constă dintr-un cod atribuit producătorului vehiculului, pentru a permite identificarea producătorului respectiv. Acest cod este format din trei caractere (litere sau cifre) atribuite de către autoritățile competente din țara în care își are sediul producătorul, în conformitate cu agenția internațională care activează sub autoritatea Organizației Internaționale de Standardizare (ISO). Primul caracter desemnează o zonă geografică, al doilea caracter desemnează țara din respectiva zonă geografică, iar al treilea caracter desemnează un anumit producător.
   În cazul în care producătorul fabrică mai puțin de 500 de vehicule pe an, al treilea caracter este întotdeauna „9”. Pentru identificarea acestor producători, autoritatea competentă menționată anterior atribuie și cel de-al treilea, al patrulea și al cincilea caracter din a treia parte.
   3.1.1.2.   A doua parte este compusă din șase caractere (litere sau cifre) care servesc la indicarea caracteristicilor generale ale vehiculului. În cazul în care producătorul nu utilizează unul sau mai multe dintre aceste caractere, spațiile goale trebuie completate cu caractere alfabetice sau numerice, în funcție de opțiunea producătorului.
   3.1.1.3.   A treia parte, compusă din opt caractere, ultimele patru din acestea fiind obligatoriu numerice, trebuie să permită, în coroborare cu celelalte două părți, identificarea clară a unui anumit vehicul. Orice poziție neutilizată trebuie completată cu un zero, pentru a se obține numărul total de caractere specificat.
   3.1.2.   Pe cât posibil, trebuie marcat pe un singur rând.
   Prin excepție, din motive tehnice, poate fi marcat pe două rânduri. Cu toate acestea, în acest caz, nici o parte nu poate fi împărțită pe două rânduri. Începutul și sfârșitul fiecărui rând trebuie delimitate printr-un simbol care să nu fie nici cifră arabă, nici literă majusculă a alfabetului latin și să nu poată fi confundat cu acestea. Se pot face derogări de la această dispoziție pentru plăcuțele producătorului în cazul în care numărul este indicat pe un singur rând. Este autorizată, de asemenea, amplasarea acestui simbol în interiorul unui rând, între cele trei părți (punctul 3.1.1).
   Nu trebuie să existe spații între caractere.
   APENDICE
   MODEL DE PLĂCUȚĂ A PRODUCĂTORULUI
   Exemplele de mai jos nu aduc atingere informațiilor care trebuie să figureze efectiv pe plăcuța producătorului. Acestea au doar titlu orientativ.
   Exemplul nr. 1

   Exemplu pentru vehicule din categoria M1.
   Informațiile suplimentare menționate la punctul 2.2 pot fi amplasate sub sau lângă indicațiile prescrise (a se vedea dreptunghiurile desenate punctat din exemplul de mai sus).
   Exemplul nr. 2

   Exemplu pentru vehicule din categoria N3.
   Informațiile suplimentare menționate la punctul 2.2 pot fi amplasate sub sau lângă indicațiile prescrise (a se vedea dreptunghiurile desenate punctat în exemplul de mai sus).


title: Directiva 96/64/CE a Comisiei din 2 octombrie 1996 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 77/389/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre referitoare la dispozitivele de remorcare a autovehiculelorText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 19

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               273

         31996L0064

               L 258/26

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 96/64/CE A COMISIEI

   din 2 octombrie 1996
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 77/389/CEE a Consiliului privind apropierea legislației statelor membre referitoare la dispozitivele de remorcare a autovehiculelor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 77/389/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la dispozitivele de remorcare a autovehiculelor (1) și, în special, articolul 4,
   întrucât Directiva 77/389/CEE este una dintre directivele speciale ale procedurii de omologare CE de tip care a fost instituită de Directiva 70/156/CEE (2) astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/27/CE (3); întrucât, în consecință, dispozițiile prevăzute în Directiva 70/156/CEE referitoare la sistemele, componentele și unitățile tehnice separate ale vehiculelor se aplică prezentei directive;
   întrucât îndeosebi articolul 3 alineatul (4) și articolul 4 alineatul (3) din Directiva 70/156/CEE impun ca fiecărei directive speciale să i se atașeze o fișă de informații încorporând elementele relevante din anexa I la această directivă, precum și un certificat de omologare în temeiul anexei VI la această directivă pentru ca omologarea să poată fi informatizată;
   întrucât aceste modificări se referă numai la dispozițiile administrative cuprinse în directivă; întrucât în consecință nu este necesar să se anuleze omologările deja efectuate, nici să se împiedice înmatricularea, vânzarea și introducerea în circulație a vehiculelor noi reglementate de aceste omologări;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit de Directiva 70/156/CEE,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Articolele Directivei 77/389/CEE se modifică după cum urmează:

               —

               articolul 1 se citește după cum urmează: „… cu excepția vehiculelor care se deplasează pe șine, a tractoarelor agricole și forestiere, precum și a tuturor utilajelor mobile.”;

               —

               în articolul 2, cuvântul „anexă” se înlocuiește cu „anexa II”;

               —

               în articolul 3, cuvântul „anexă” se înlocuiește cu „anexa II”;

               —

               în articolul 4, cuvântul „anexă” se înlocuiește cu „anexe”.

         (2)   Anexa la Directiva 77/389/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Începând cu 1 octombrie 1997, statele membre:

               —

               nu mai acordă omologare CE de tip în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE;

               —

               pot refuza omologarea națională

         pentru un tip nou de vehicul din motive legate de dispozitivele de remorcare, dacă acesta nu respectă dispozițiile Directivei 77/389/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă.
   Prezenta directivă nu anulează nicio omologare acordată anterior în conformitate cu Directiva 77/389/CEE și nu împiedică nici extinderea acestor omologări în condițiile directivei în temeiul căreia au fost inițial acordate.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 octombrie 1997. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 2 octombrie 1996.

            Pentru Comisie

         Martin BANGEMANN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 145, 13.6.1977, p. 41.

      (2)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (3)  JO L 169, 8.7.1996, p. 1.
   ANEXĂ
   MODIFICĂRI ALE ANEXEI LA DIRECTIVA 77/389/CEE

               1.

               Se introduce o listă de anexe între articole și anexă, după cum urmează:

                  „LISTĂ DE ANEXE

                              Anexa I:

                           Dispoziții administrative pentru omologare

                              Apendicele 1:

                           Fișă de informații

                              Apendicele 2:

                           Certificat de omologare de tip

                              Anexa II:

                           Dispozitive de remorcare”

               2.

               Se introduce o nouă anexă I, după cum urmează:

                  „ANEXA I
                  DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE PENTRU OMOLOGAREA DE TIP
                  1.   CERERE DE OMOLOGARE CE DE TIP A UNUI TIP DE VEHICUL

                              1.1.

                              Cererea de omologare CE de tip în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui tip de vehicul în ceea ce privește dispozitivele sale de remorcare este depusă de constructor.

                              1.2.

                              Un model al fișei de informații este prezentat în apendicele 1.

                              1.3.

                              Următoarele trebuie prezentate serviciului tehnic răspunzător de efectuarea încercărilor de omologare:

                                          1.3.1.

                                          un vehicul reprezentativ pentru tipul ce urmează a fi omologat.

                        2.   ACORDAREA UNEI OMOLOGĂRI CE UNUI TIP DE VEHICUL

                              2.1.

                              Dacă sunt îndeplinite cerințele relevante, este acordată omologarea CE de tip în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) și, după caz, articolul 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.

                              2.2.

                              Un model de certificat de omologare CE de tip este prezentat în apendicele 2.

                              2.3.

                              Fiecărui tip de vehicul omologat i se alocă un număr de omologare în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu alocă același număr altui tip de vehicul.

                        3.   MODIFICĂRI ALE TIPULUI ȘI MODIFICĂRI ALE OMOLOGĂRILOR

                              3.1.

                              În cazul unor modificări ale tipului omologat în conformitate cu prezenta directivă, se aplică dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.

                        4.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

                              4.1.

                              Măsurile pentru asigurarea conformității producției se iau în conformitate cu dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE.”

               3.

               Se introduc următoarele două apendice noi 1 și 2:„
                  Apendicele 1

                  Apendicele 2

               ”


title: Directiva Consiliului din 1 martie 1971 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la oglinzile retrovizoare ale autovehiculelor

text:
               13/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               93

         31971L0127

               L 068/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 1 martie 1971
   privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la oglinzile retrovizoare ale autovehiculelor
   (71/127/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   întrucât specificațiile tehnice pe care autovehiculele trebuie să le îndeplinească în conformitate cu legislațiile naționale se referă, inter alia, la oglinzile lor retrovizoare;
   întrucât aceste specificații diferă de la un stat membru la altul; întrucât este necesar, prin urmare, ca toate statele membre să adopte aceleași cerințe, fie în completarea, fie în locul celor existente, în special pentru a permite aplicarea procedurii de omologare CEE de tip pentru fiecare tip de autovehicul, procedură care face obiectul Directivei Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor lor (3);
   întrucât reglementările ce au ca obiect oglinzile retrovizoare trebuie să stabilească cerințe privind nu numai modul de montare a oglinzilor retrovizoare pe vehicule, ci și modul de construire a acestora;
   întrucât o procedură armonizată de omologare de tip a oglinzilor retrovizoare oferă fiecărui stat membru posibilitatea de a verifica încadrarea în cerințele generale cu privire la construcție și încercări și de a informa celelalte state membre asupra celor constatate prin trimiterea unei copii a certificatului de omologare de tip completat pentru fiecare tip de oglindă retrovizoare; întrucât plasarea unei mărci de omologare CEE de tip pe toate oglinzile fabricate în conformitate cu tipul omologat elimină necesitatea efectuării unor verificări tehnice a acestor oglinzi în celelalte state membre,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Fiecare stat membru omologhează orice tip de oglindă retrovizoare care este conformă cerințelor de construcție și de încercare stabilite în anexa I punctul 2.
   (2)   Statul membru care a acordat omologarea de tip ia măsurile necesare pentru a verifica, în măsura în care este necesar și, dacă este nevoie, în colaborare cu autoritățile competente din celelalte state membre, dacă modelele de producție sunt conforme cu prototipul omologat. Asemenea verificări se limitează la examinări locale.
   Articolul 2
   Statele membre eliberează constructorului sau reprezentantului autorizat al acestuia o marcă de omologare CEE de tip care corespunde modelului prezentat în anexa I punctul 2.6, pentru fiecare tip de oglindă retrovizoare pe care îl omologhează în conformitate cu articolul 1.
   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea mărcilor care pot genera confuzii între oglinzile retrovizoare al căror tip a fost omologat în conformitate cu articolul 1 și alte oglinzi.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre nu pot interzice introducerea pe piață a oglinzilor retrovizoare din motive legate de construcția sau funcționarea lor, dacă acestea poartă marca de omologare CEE.
   (2)   Cu toate acestea, dispoziția de mai sus nu împiedică un stat membru să adopte asemenea măsuri referitoare la oglinzile retrovizoare purtând marca de omologare CEE care, în mod sistematic, nu sunt conforme cu prototipul omologat.
   Acest stat informează de îndată celelalte state membre și Comisia în legătură cu măsurile luate, precizând motivele deciziei sale. Dispozițiile articolului 5 sunt aplicabile.
   Se consideră că nu este respectată conformitatea cu prototipul omologat, în sensul primului paragraf, în cazul în care nu sunt respectate dispozițiile din anexa I punctul 2.1, 2.2 sau 2.4.
   Articolul 4
   Autoritățile competente ale fiecărui stat membru transmit, în termen de o lună, autorităților competente din celelalte state membre, copii ale certificatelor de omologare de tip, emise pentru fiecare tip de oglindă retrovizoare omologată sau a cărei omologare a fost refuzată.
   Articolul 5
   (1)   Dacă statul membru care a acordat omologarea CEE de tip constată că mai multe oglinzi retrovizoare purtând aceeași marcă de omologare nu sunt conforme cu tipul pe care l-a omologat, acesta adoptă măsurile necesare pentru a asigura conformitatea producției cu tipul omologat. Autoritățile competente ale acestui stat le informează pe cele din celelalte state membre despre măsurile luate, care pot merge, după caz, până la retragerea omologării CEE de tip. Autoritățile menționate adoptă aceleași măsuri în cazul în care sunt informate de autoritățile competente dintr-un alt stat membru asupra unei asemenea lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, despre retragerea unei omologări CEE acordate, ca și despre motivele care justifică această măsură.
   (3)   Dacă statul membru care a acordat omologarea CEE de tip contestă lipsa conformității care i s-a adus la cunoștință, statele membre interesate depun eforturi pentru soluționarea diferendului. Comisia este informată în permanență. Aceasta procedează, atunci când este necesar, la organizarea consultărilor corespunzătoare în vederea ajungerii la o soluție.
   Articolul 6
   Orice decizie luată în temeiul dispozițiilor adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei directive, prin care se refuză sau se retrage omologarea de tip ori se interzice introducerea pe piață sau utilizarea, trebuie să precizeze motivele pe care se întemeiază. Orice decizie se notifică părții interesate, cu arătarea căilor de atac de care aceasta dispune în conformitate cu legislația în vigoare în statele membre, precum și a termenelor în care acestea pot fi exercitate.
   Articolul 7
   Statele membre nu pot refuza acordarea omologării CEE de tip sau a omologării naționale unui vehicul din motive legate de oglinzile sale retrovizoare, dacă acestea poartă marca de omologare CEE de tip și dacă sunt montate în conformitate cu cerințele prevăzute la anexa I punctul 3.
   Articolul 8
   În sensul prezentei directive, prin „vehicul” se înțelege orice autovehicul destinat circulației rutiere, cu sau fără caroserie, cu cel puțin patru roți și o viteză maximă constructivă mai mare de 25 km/h, cu excepția vehiculelor care rulează pe șine, a tractoarelor și utilajelor agricole și a vehiculelor destinate lucrărilor publice.
   Articolul 9
   Modificările necesare pentru adaptarea specificațiilor prevăzute la anexele I, II și III la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora.
   Articolul 10
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea sa și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Statele membre asigură comunicarea către Comisie a textelor principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul vizat de prezenta directivă.
   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 1 martie 1971.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. SCHUMANN

      (1)  JO C 160, 18.12.1969, p. 7.

      (2)  JO C 48, 16.4.1969, p. 16.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.
   ANEXA I
   1.   DEFINIȚII
   1.1.   Termenul „oglindă retrovizoare” reprezintă orice mecanism destinat să ofere, în cadrul câmpului vizual definit mai jos la punctul 3.5 din punct de vedere geometric, o vedere clară în spate, care, în limite rezonabile, nu este blocată de părți componente ale vehiculului sau de ocupanții acestuia.
   1.2.   Termenul „oglindă retrovizoare interioară” reprezintă un mecanism definit la punctul 1.1 care este montat în interiorul habitaclului unui vehicul.
   1.3.   Termenul „oglindă retrovizoare exterioară” reprezintă un mecanism definit la punctul 1.1 care este montat pe suprafața exterioară a unui vehicul.
   1.4.   Termenul „clasă de oglinzi retrovizoare” reprezintă toate oglinzile retrovizoare având una sau mai multe caracteristici sau funcții comune. Oglinzile retrovizoare interioare sunt grupate în clasa I, oglinzile retrovizoare exterioare în clasele II și III.
   1.5.   „Vehiculele de categoria A” reprezintă toate vehiculele cu o greutate maximă tehnic admisă mai mare de 3,5 tone.
   1.6.   „Vehiculele de categoria B” reprezintă toate vehiculele cu o greutate maximă tehnic admisă mai mică de 3,5 tone.
   1.7.   „Punctele oculare ale șoferului” sunt două puncte situate la 65 mm distanță unul de celălalt și la 635 mm deasupra punctului H al scaunului șoferului, definit în anexa III. Linia dreaptă care unește aceste puncte este perpendiculară pe mediana longitudinală verticală a vehiculului. Centrul segmentului care unește cele două puncte oculare se află în planul longitudinal vertical care se intersectează cu centrul mecanismului de direcție. Dacă acest plan nu trece prin centrul virtual al scaunului șoferului, atunci trebuie ajustată poziția laterală a acestui plan.
   1.8.   „R” este media principalelor raze de curbură măsurate din centrul oglinzii și exprimate în milimetri.
   2.   DISPOZIȚII LEGATE DE OMOLOGAREA CEE DE TIP A OGLINZILOR RETROVIZOARE
   2.1.   Dispoziții generale
   2.1.1.   Toate oglinzile retrovizoare trebuie să fie reglabile.
   2.1.2.   Suprafața de reflexie trebuie să fie înconjurată de un suport cu o margine rotunjită de cel puțin 3,5 mm.
   2.1.3.   Nici o componentă a unei oglinzi retrovizoare exterioare nu poate include o margine proeminentă cu o rază de curbură mai mică de 3,5 mm.
   2.2.   Dimensiuni
   2.2.1.   Oglinzi retrovizoare interioare (clasa I)
   Dimensiunile suprafeței de reflexie trebuie să permită înscrierea în aceasta a unui dreptunghi cu o latură de 4 cm și cealaltă de
   2.2.2.   Oglinzi retrovizoare exterioare (clasele II și III)
   2.2.2.1.   Dimensiunile suprafeței de reflexie trebuie să permită înscrierea:

               —

               unui dreptunghi cu înălțimea de 4 cm și cu lungimea bazei având valoarea „a”, măsurată în centimetri;

               —

               unui segment paralel cu înălțimea dreptunghiului, a cărui lungime, exprimată în centimetri, are valoarea „b”.

         2.2.2.2.   Valorile minime ale lui „a” și „b” sunt date în tabelul de mai jos:

               Clasa oglinzii retrovizoare

               Categoria de vehicul pentru care a fost proiectată oglinda retrovizoare

               a

               b

               II

               A

               20

               III

               B

               7

         2.3.   Suprafața de reflexie și coeficienții de reflecție
   2.3.1.   Suprafața de reflexie trebuie să fie limitată de o curbă de formă convexă simplă.
   2.3.2.   Suprafața de reflexie trebuie să păstreze, în condiții de utilizare normale și indiferent de condițiile atmosferice, caracteristicile prevăzute la punctul 2.3.5.
   2.3.3.   Suprafața de reflexie trebuie să fie o oglindă plană sau convexă. Diferența dintre principalele raze de curbură în oricare punct din partea centrală a oglinzii nu trebuie să fie mai mare de 0,25 R.
   2.3.4.   Valoarea medie R a razelor de curbură definită mai sus la punctul 1.8 nu trebuie să fie mai mică de:

               —

               1800 mm pentru oglinzile retrovizoare din clasa II;

               —

               1200 mm pentru oglinzile retrovizoare din clasa I și III.

         2.3.5.   Coeficientul normal de reflexie al suprafeței de reflexie nu trebuie să fie mai mic de 35 %. Dacă oglinda are două poziții („zi” și „noapte”), coeficientul normal de reflexie în poziția „noapte” nu trebuie să fie mai mic de 4 %. Oglinzile retrovizoare nu trebuie să împiedice recunoașterea culorilor semnalelor folosite în dirijarea traficului pe șosea.
   2.4.   Încercări
   2.4.1.   Reacțiile oglinzilor retrovizoare la șoc și la îndoirea suportului fixat pe tijă trebuie supuse încercărilor descrise la punctele 2.4.2 și 2.4.3.
   2.4.2   Încercarea dinamică la șoc
   Descrierea dispozitivului de încercare.
   Dispozitivul de încercare se compune dintr-un pendul format dintr-un balansier cu un cap de ciocan terminal. Un suport fixat rigid pe structura pendulului este folosit pentru fixarea eșantioanelor încercate (figura 1).
   Dimensiunile principale ale dispozitivului de încercare la șoc

   2.4.2.1.2.   Partea ciocanului care lovește trebuie aibă forma unei calote sferice cu diametrul de 165 mm ± 5 mm. Aceasta trebuie să fie rigidă și să fie acoperită cu un strat de 5 mm de cauciuc de duritatea Shore A 50.
   2.4.2.1.3.   Centrul de percuție al pendulului coincide cu centrul calotei sferice de la capătul ciocanului. El se află la o distanță de 1 m ± 10 mm de axa de rotație a pendulului. Masa totală a pendulului considerată la centrul de percuție este mo = 6,8 kg ± 50 g (relația dintre mo, masa totală m a pendulului și distanța l dintre centrul de greutate al pendulului și axa sa de rotație este exprimată astfel:).
   Descrierea încercării
   2.4.2.2.1.   Oglinzile retrovizoare sunt fixate pe suport astfel încât acesta din urmă să nu poată obstrucționa mișcarea părților mobile ale oglinzii retrovizoare. Procedura folosită la fixarea oglinzii retrovizoare pe suport și procedura de poziționare a brațului este cea recomandată de persoana care solicită încercarea.
   2.4.2.2.2.   Când oglinzile retrovizoare au un mecanism de ajustare a distanței în raport cu baza, acesta trebuie setat la valoarea minimă.
   2.4.2.2.3.   Încercarea constă în eliberarea pendulului dintr-o poziție corespunzând unui unghi de 60° față de verticală, în așa fel încât ciocanul să lovească oglinda retrovizoare în momentul în care pendulul atinge poziția verticală, punctul de impact al ciocanului fiind pe aceeași linie orizontală cu centrul de percuție al pendulului.
   Oglinzile retrovizoare sunt supuse impactului în condițiile următoare:
   2.4.2.2.4.1   Oglinzile retrovizoare interioare
   Încercarea 1 – Perpendicular pe suprafața oglinzii, punctul de impact fiind plasat astfel încât impactul produs asupra oglinzii să treacă prin punctul în care suportul este atașat de tijă sau de dispozitivul de montare a oglinzii.
   Încercarea 2 – Pe marginea suportului în așa fel încât impactul produs să formeze un unghi de 45° cu planul oglinzii și să fie situat în planul orizontal care intersectează punctul în care suportul este atașat de tijă sau de dispozitivul de montare a oglinzii pe vehicul. Impactul este îndreptat spre suprafața de reflexie.
   2.4.2.2.4.2   Oglinzile retrovizoare exterioare
   Încercarea 1 – Perpendicular pe suprafața oglinzii, punctul de impact fiind calculat astfel încât impactul produs asupra oglinzii să treacă prin punctul în care suportul este atașat de tijă sau de dispozitivul de montare a oglinzii pe vehicul.
   Încercarea 1′ – În spatele oglinzii, pe tijă sau pe dispozitivul de montare (ciocanul fiind la aceeași distanță de planul de fixare pe dispozitivul de încercare ca și la încercarea 1, iar oglinda fiind perpendiculară pe traiectoria centrului de percuție).
   Încercarea 2 – Pe marginea suportului astfel încât impactul produs să formeze un unghi de 45° cu planul oglinzii și să fie în planul orizontal care trece prin punctul în care suportul este fixat de tijă sau de dispozitivul de montare. Impactul este îndreptat spre suprafața de reflexie.
   Observații generale
   2.4.2.2.4.3.1   Centrul oglinzii este luat ca punct de referință atunci când dispozitivele încercate nu au un suport de montare sau o tijă definită în mod clar sau când punctul de atașare se găsește la periferia oglinzii.
   2.4.2.2.4.3.2   Dacă încercările descrise la punctul 2.4.2.2 nu se pot executa, punctul de impact este mutat în planul de simetrie al pendulului, astfel încât punctul inferior al ciocanului să se afle la 40 mm de planul de fixare pe dispozitivul de testare.
   2.4.3.   Încercarea la încovoiere a suportului fixat de tijă
   Descrierea încercării
   Suportul este plasat orizontal într-un dispozitiv, astfel încât tija sau dispozitivul de montare pe vehicul să se poată fixa bine. În direcția celei mai mari dimensiuni a suportului, capătul cel mai apropiat de punctul de fixare pe tijă este imobilizat prin intermediul unei piedici fixe late de 15 mm, acoperind întreaga lățime a suportului.
   La celălalt capăt, o piedică identică cu cea descrisă mai sus este fixată pe suport astfel încât încărcătura de încercare specificată să poată fi aplicată pe acesta (figura 2).
   Exemplu de dispozitiv de încercare la încovoiere a suporților oglinzii retrovizoare

   2.4.3.2.   Încărcătura de încercare este de 25 kg. Este aplicată timp de un minut.
   2.5.   Interpretarea rezultatelor
   2.5.1.   În toate încercările descrise la punctul 2.4.2, pendulul trebuie să continue să oscileze după impact până la un punct în care formează un unghi de cel puțin 20° cu verticala.
   2.5.2.   Dacă tija sau dispozitivul de montare pe vehicul al oglinzii retrovizoare se rupe în timpul încercărilor descrise la punctul 2.4.2, partea rămasă nu trebuie să fie mai proeminentă de 1 cm în raport cu baza. Dacă tija sau dispozitivul de montare pe vehicul se rupe, partea rămasă nu trebuie să formeze o proeminență periculoasă.
   Oglinda nu trebuie să se spargă în timpul încercărilor descrise la punctele 2.4.2 și 2.4.3. Cu toate acestea, spargerea oglinzii este permisă dacă condițiile următoare sunt îndeplinite:
   2.5.3.1.   Fragmentele de sticlă continuă să adere la suport sau la o suprafață ferm atașată de suport, cu condiția ca nici un fragment mai lat de 5 mm să nu se desprindă.
   2.5.3.2.   Oglinda este fabricată din sticlă securizată.
   2.6.   Marca de omologare de tip
   2.6.1.   Marca de omologare de tip e formată dintr-un dreptunghi, în interiorul căruia este plasată litera „e” minusculă urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea sau de litera distinctivă a acesteia (1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 6 pentru Belgia și L pentru Luxemburg). Oriunde în apropierea acestui dreptunghi trebuie plasat un număr de omologare de tip corespunzător numărului de pe certificatul de omologare eliberat pentru prototip.
   2.6.2.   Marca de omologare de tip (simbolul și numărul) menționată anterior trebuie plasată pe o parte principală a oglinzii retrovizoare astfel încât să nu poată fi ștearsă și să rămână vizibilă în mod evident chiar și după montarea oglinzii retrovizoare pe un vehicul.
   Exemplu de marcă de omologare CEE de tip (1)

   3.   CERINȚELE DE MONTARE PE VEHICUL
   3.1.   Generalități
   3.1.1.   Oglinzile retrovizoare trebuie fixate în așa fel încât să nu se miște în condiții normale de conducere a vehiculului.
   3.1.2.   Oglinzile retrovizoare exterioare montate pe vehicule din categoria A trebuie să fie oglinzi din clasa II, iar cele montate pe vehicule din categoria B trebuie să fie oglinzi din clasa III.
   3.2.   Numărul
   3.2.1.   Toate vehiculele trebuie echipate atât cu oglinzi retrovizoare interioare, cât și cu oglinzi retrovizoare exterioare, acestea din urmă fiind montate pe partea stângă a vehiculului.
   3.2.2.   Dacă cerințele prevăzute la punctul 3.5 cu privire la câmpul vizual al oglinzii retrovizoare interioare nu sunt îndeplinite, trebuie montată o oglindă retrovizoare exterioară pe partea dreaptă a vehiculului. În acest caz nu este necesară montarea unei oglinzi retrovizoare interioare dacă aceasta nu oferă vizibilitate în spate.
   3.3.   Poziția
   3.3.1.   Oglinzile retrovizoare trebuie plasate astfel încât șoferul, șezând pe scaun într-o poziție normală de conducere, să aibă o perspectivă clară a șoselei din spatele vehiculului.
   3.3.2.   Oglinzile retrovizoare exterioare trebuie să fie vizibile prin geamurile laterale sau prin porțiunea parbrizului care este curățată de ștergător. Aceste dispoziții nu se aplică la oglinzile retrovizoare exterioare montate pe partea dreaptă a vehiculelor din categoriile internaționale M2 și M3 definite în Directiva Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora.
   3.3.3.   În cazul vehiculelor destinate circulației pe partea stângă, oglinda retrovizoare exterioară trebuie montată pe partea stângă a vehiculelor astfel încât să existe un unghi nu mai mare de 55° între mediana longitudinală verticală a vehiculului și planul vertical care trece prin centrul oglinzii retrovizoare și prin centrul segmentului dintre punctele oculare ale șoferului.
   3.3.4.   Oglinda retrovizoare nu trebuie să depășească partea exterioară a caroseriei vehiculului cu mai mult decât este necesar pentru a se obține câmpul vizual stabilit la punctul 3.5.
   3.3.5.   În cazul în care marginea inferioară a unei oglinzi retrovizoare exterioare este plasată la o distanță de 2 m maximum de la nivelul solului, vehiculul fiind încărcat, această oglindă retrovizoare exterioară nu trebuie să depășească cu mai mult de 0,20 m lățimea totală a vehiculului măsurată fără oglinzi retrovizoare.
   3.3.6.   Oglinzile retrovizoare pot, respectând condițiile de la punctele 3.3.4 și 3.3.5, să depășească lățimile maxime admise pentru vehicule.
   3.4.   Reglarea
   3.4.1.   Trebuie să fie posibilă reglarea oglinzii retrovizoare interioare de către șofer din poziția de conducere.
   3.4.2.   Trebuie să fie posibilă reglarea oglinzii retrovizoare exterioare situate pe partea șoferului din interiorul vehiculului în timp ce ușa este închisă. Totuși oglinda poate fi fixată și din exterior (2).
   3.4.3.   Cerințele punctul 3.4.2 nu se aplică oglinzilor retrovizoare exterioare care revin fără reglare la poziția lor inițială după ce au fost deplasate prin lovire.
   3.5.   Câmpul vizual
   3.5.1.   Generalități
   Câmpul vizual definit mai jos trebuie determinat folosind vederea binoculară, ochii observatorului fiind în „punctele oculare ale șoferului” definite la punctul 1.7 de mai sus. Câmpul vizual trebuie determinat atunci când vehiculul este gol, cu excepția unui singur observator, și trebuie stabilit prin ferestre care au un coeficient de transparență mai mare de 70 %.
   3.5.2.   Oglinda retrovizoare interioară
   Câmpul vizual trebuie să îi permită șoferului să vadă cel puțin o porțiune de șosea plană și orizontală, lată de 20 m, centrată pe mediana longitudinală verticală a vehiculului, porțiune ce se întinde de la orizont până o distanță de 60 m în spatele vehiculului (figura 3).
   3.5.3   Oglinda retrovizoare exterioară din partea stângă
   Câmpul vizual trebuie să îi permită șoferului să vadă cel puțin o porțiune de șosea plană și orizontală, lată de 2,50 m, porțiune care este mărginită la dreapta de planul paralel cu mediana longitudinală verticală a vehiculului, plan care intersectează extremitatea stângă a vehiculului, porțiune care se întinde de la orizont până la 10 m în spatele punctelor oculare ale șoferului (figura 4).
   3.5.4.   Oglinda retrovizoare exterioară din partea dreaptă
   Câmpul vizual trebuie să permită șoferului să vadă cel puțin o porțiune de șosea plană și orizontală, lată de 3,50 m, porțiune care este mărginită la stânga de planul paralel cu mediana longitudinală verticală a vehiculului, plan care intersectează extremitatea dreaptă a vehiculului, și se întinde de la orizont până la 30 m în spatele punctelor oculare ale șoferulu.
   În plus, șoseaua trebuie să poată fi văzută de șofer pe o lățime de 0,75 m, începând cu un punct situat cu 4 m în spatele planului vertical cate trece prin punctele oculare ale șoferului.
   Oglinda retrovizoare interioară

   Oglinda retrovizoare exterioară

      (1)  Cifrele din diagramă sunt date doar ca exemplu orientativ.

      (2)  Ar fi de dorit să se stabilească, pe viitor, ca oglinzile retrovizoare exterioare fără un sistem de blocare să poată fi reglate de șofer din poziția sa de conducere din interiorul vehiculului atunci când ușa este închisă.
   Procedura prevăzută la articolul 9 se aplică în vederea includerii acestei îmbunătățiri în prezenta directivă de îndată ce, ca rezultat al progresului tehnic, apare posibilitatea unor metode economice simple de fabricare și montare pe vehicul.
   ANEXA II
   CERTIFICAT DE OMOLOGARE DE TIP

   ANEXA III (1)

   METODA DE ÎNCERCARE PENTRU DETERMINAREA PUNCTULUI H
   1.   Definiție
   Punctul „H”, care indică poziția unei persoane așezate în habitaclu, reprezintă proiecția, în plan vertical longitudinal, a axei teoretice de rotație între piciorul și trunchiul unui corp uman, reprezentat de un manechin.
   2.   Determinarea punctului H
   Un punct H se determină pentru scaunul șoferului.
   2.2.   Pentru fiecare determinare a punctului H, scaunul vizat se plasează în poziția normală de conducere auto indicată de fabricant, spătarul, dacă este rabatabil, fiind fixat într-o poziție apropiată de verticală.
   3.   Descrierea manechinului
   3.1.   Se folosește un manechin având forma și greutatea unui bărbat adult de înălțime medie. Un astfel de manechin este prezentat în figurile 1 și 2.
   Acest manechin trebuie să fie compus din:
   3.2.1.   două componente, una simulând spatele iar cealaltă bazinul, unite în mod flexibil de-a lungul unei axe reprezentând axa de rotație dintre bust și coapse. Proiecția acestei axe pe laterala manechinului este punctul (H);
   3.2.2.   două componente simulând gambele, articulate flexibil în raport cu componenta care simulează bazinul;
   3.2.3.   două componente simulând laba piciorului, atașate de gambe prin articulații flexibile simulând gleznele;
   3.2.4.   în plus, componentul simulând bazinul trebuie să cuprindă și o nivelă pentru verificarea orientării transversale.
   3.3.   Greutăți egale cu cele ale respectivelor părți ale corpului se vor plasa în punctele potrivite pentru a se realiza un centru de greutate veridic, greutatea totală a manechinului ajungând la 75,8 kgf (74,4 daN). Detalii asupra acestor greutăți sunt date în tabelul din figura 2.
   4.   Amplasarea manechinului
   Manechinul tridimensional se amplasează astfel:
   4.1.   Vehiculul este echilibrat la orizontală și scaunul este reglat așa cum se stabilește la punctul 2.2.
   4.2.   Scaunul care urmează a fi testat se acoperă cu o bucată de pânză pentru a facilita poziționarea corectă a manechinului.
   4.3.   Manechinul este așezat pe scaun.
   Picioarele manechinului sunt așezate astfel:
   4.4.1.   Piciorul drept este așezat pe pedala de accelerație în poziție de așteptare, iar piciorul stâng este aranjat în așa fel încât nivela care verifică orientarea transversală să revină la orizontală;
   4.5.   Greutățile sunt plasate pe coapse, nivela transversală a bazinului manechinului este repoziționată pe orizontală, și se amplasează greutăți pe componenta care simulează bazinul.
   4.6.   Manechinul este ridicat din scaun folosind bara de articulare a genunchilor și spatele este aplecat înainte. Manechinul este reașezat pe scaunul vehiculului prin deplasarea bazinului către înapoi până când se întâlnește rezistență, apoi spatele este plasat pe spătarul scaunului.
   4.7.   Se aplică de două ori o forță de aproximativ 10,2 kgf (10daN) manechinului, în direcția orizontală. Direcția și punctele de aplicare sunt marcate printr-o săgeată neagră în figura 2.
   4.8.   Se așază la locul lor greutățile din dreapta și din stânga, și greutățile de pe trunchi, nivela transversală rămânând orizontală.
   4.9.   Păstrând poziția orizontală a nivelului transversal, spatele manechinului este înclinat înainte până când greutățile de pe trunchi ajung deasupra punctului H, pentru a elimina orice fricțiune cu spătarul scaunului.
   4.10.   Spatele manechinului este mutat, ușor, către înapoi, pentru a încheia operațiunea de amplasare a manechinului. Nivela transversală a manechinului trebuie să rămână orizontală. Daca nu se întâmplă astfel, procesul descris mai sus se repetă.
   5.   Rezultate
   5.1.   În cazul în care manechinul a fost poziționat așa cum este descris la punctul 4, punctul H al scaunului este punctul H al manechinului.
   5.2.   Coordonatele carteziene ale punctului H se măsoară cu o precizie de 1 mm maximum, ca și coordonatele unor puncte caracteristice și bine definite ale habitaclului. Proiecțiile acestor puncte pe un plan vertical longitudinal se vor marca pe o diagramă.
   Componente ale manechinului tridimensional

   Dimensiunile și greutatea manechinului

      (1)  Textul din anexa III este similar cu textul din Regulamentul nr. 14, în special subdiviziunile. Din acest motiv, când un punct din Regulamentul nr. 14 nu are corespondent în prezenta directivă, numărul lui este dat în anexa III în paranteze ca indiciu.


title: Directiva Consiliului din 17 noiembrie 1980 privind rapoartele statistice cu privire la transportul de mărfuri pe căi navigabile interioare

text:
               07/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               110

         31980L1119

               L 339/30

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 17 noiembrie 1980
   privind rapoartele statistice cu privire la transportul de mărfuri pe căi navigabile interioare
   (80/1119/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 213,
   având în vedere proiectul de directivă prezentat de Comisie,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   întrucât, pentru a duce la îndeplinire sarcinile care i-au fost încredințate prin tratat, Comisia trebuie să aibă la dispoziția sa date statistice consecvente, sincronizate și regulate privind proporția și dezvoltarea transportului de mărfuri pe căile navigabile interioare în statele membre; întrucât aceste date trebuie să fie comparabile atât între state, cât și cu datele privind alte moduri de transport și trebuie să se refere la traficul intern, internațional și de tranzit;
   întrucât, deoarece variațiile din timpul anului înregistrate în cererea pentru transport și în condițiile de navigabilitate au o influență asupra traficului de mărfuri, ar trebui să se înainteze anumite statistici la intervale mai mici de un an;
   întrucât, pentru a obține informații adecvate privind piața transportului de mărfuri pe căile navigabile interioare, aceste date statistice ar trebui repartizate în funcție de principalele relații de trafic;
   întrucât statisticile privind transportul de mărfuri deja disponibile în diferite state membre ar trebui armonizate și la nivel comunitar;
   întrucât, pentru a facilita aplicarea dispozițiilor propuse, ar trebui să fie stabilite anumite limite de timp pentru furnizarea informațiilor statistice necesare;
   întrucât Comisia ar trebui să înainteze un raport pentru a permite Consiliului să examineze în ce măsură pot fi realizate obiectivele prezentei directive utilizând datele statistice transmise; întrucât acesta ar trebui să prevadă posibilitatea de a propune îmbunătățiri ale metodelor utilizate în elaborarea acestor statistici; întrucât Consiliul, hotărând la propunerea Comisiei, ar trebui să decidă cu privire la introducerea statisticilor privind transportul de mărfuri pe nave maritime destinate navigației pe căile interioare și a statisticilor privind traficul internațional între regiuni și aceste căi navigabile;
   întrucât datele statistice sunt necesare pentru a stabili dimensiunile și dezvoltarea transportului de mărfuri; întrucât, în consecință, Comunitatea ar trebui să acorde, pentru o perioadă inițială, o contribuție financiară statelor membre pentru realizarea acestei activități,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre cu una sau mai multe căi navigabile interioare desfășoară anchete statistice asupra transportului pe nave destinate navigației pe căile interioare, indiferent de țara în care acestea sunt înregistrate sau înmatriculate:

               —

               de mărfuri transportate contra cost și mărfuri transportate pe cont propriu;

               —

               de mărfuri încărcate și descărcate în țară sau aflate în tranzit pe căile navigabile interioare ale acesteia.

         (2)   În înțelesul prezentei directive, următorii termeni înseamnă:

               (a)

               cale navigabilă interioară: un curs de apă, canal sau lac ale cărui caracteristici naturale sau artificiale îl fac potrivit pentru navigație, în primul rând pentru nave destinate navigației pe căile interioare;

               (b)

               navă destinată navigației pe căile interioare: o navă, cu sau fără auto-propulsie, înregistrată sau înmatriculată ca navă destinată navigației pe căile interioare, care poate fi sau nu șalandă și care, dată fiind proiectarea sau construcția sa, este adecvată numai pentru navigația în ape protejate.

         (3)   Prezenta directivă nu se aplică:

               —

               transportului de mărfuri pe nave mai mici de 50 tone deadweight;

               —

               navelor utilizate în principal pentru transportul de călători;

               —

               navelor utilizate pentru transbordare;

               —

               navelor utilizate de administrațiile portuare și de autoritățile publice doar în scopuri necomerciale;

               —

               navelor utilizate doar ca buncăr sau pentru depozitare;

               —

               navelor care nu sunt utilizate pentru transportul de mărfuri, cum ar fi pescadoare, drage, ateliere flotabile, ambarcațiuni de locuit și ambarcațiuni de agrement.

         (4)   Primele anchete statistice se efectuează începând cu 1 ianuarie 1981.
   Articolul 2
   (1)   Se înregistrează următoarele caracteristici:

               (a)

               greutatea în tone a mărfurilor;

               (b)

               principalele relații de trafic:

                           —

                           trafic intern, în cazul căruia mărfurile sunt încărcate și descărcate în același stat membru raportor, indiferent de ruta urmată de navă;

                           —

                           trafic internațional, în cazul căruia mărfurile sunt fie încărcate, fie descărcate, dar nu ambele, în statul membru raportor, făcându-se diferența între mărfurile încărcate și cele descărcate;

                           —

                           trafic de tranzit, în cazul căruia mărfurile tranzitează statul membru raportor fără a fi încărcate, descărcate sau transbordate.

                     În cazul șalandelor, mărfurile sunt considerate încărcate la locul unde șalanda este tractată în stare de plutire sau ridicată de pe remorcher și descărcate dacă șalanda este remorcată sau ridicată la bordul remorcherului;

               (c)

               natura mărfurilor, în conformitate cu grupele de mărfuri prezentate în coloana din stânga din anexa I;

               (d)

               naționalitatea, de exemplu țara în care este înregistrată sau înmatriculată nava care transportă mărfurile sau, în lipsa acesteia, țara în care are domiciliul proprietarul navei;

               (e)

               tipul de navă în conformitate cu următorul nomenclator:

                           —

                           șalande auto-propulsate:

                                       —

                                       cisterne auto-propulsate;

                                       —

                                       alte șalande auto-propulsate;

                           —

                           șalande remorcate:

                                       —

                                       cisternă remorcată;

                                       —

                                       alte șalande remorcate;

                           —

                           șalande împinse (inclusiv șalande împinse și remorcate):

                                       —

                                       cisterne împinse;

                                       —

                                       alte șalande împinse (inclusiv șalande împinse și remorcate);

                           —

                           alte nave pentru transport de mărfuri.

                     Termenul „cisternă” se referă la toate navele destinate transportului în vrac al încărcăturilor lichide sau al gazului lichefiat, dar nu și al pulberilor;

               (f)

               pentru trafic intern, regiunile naționale de încărcare și descărcare în conformitate cu clasificarea geografică prezentată în anexa II;

               (g)

               pentru trafic intern și de tranzit, țările de încărcare și descărcare, listate în anexa III;

               (h)

               distanța în kilometri parcursă pe căile navigabile interne.

         (2)   Statele membre în care volumul total de mărfuri transportate anual pe căile navigabile interioare ca trafic internațional sau de tranzit nu depășește un milion de tone nu sunt obligate să furnizeze statisticile solicitate în conformitate cu prezenta directivă.
   Articolul 3
   (1)   Cu excepția informațiilor care fac obiectul secretului statistic în conformitate cu dreptul intern, statele membre transmit Comisiei rezultatele statistice cât mai curând posibil și în termen de cel mult cinci luni de la sfârșitul perioadelor de referință respective.
   (2)   Rezultatele sunt depuse utilizând modelele de tabele prezentate în anexa IV.
   (3)   Rezultatele prelucrate de calculator pot fi transmise într-o formă care poate fi interpretată de calculator, de un tip și un format care urmează să fie stabilit de Comisie în consultare cu statele membre interesate.
   Articolul 4
   (1)   Statele membre transmit Comisiei, nu mai târziu de 31 decembrie 1980, o descriere detaliată a metodelor pe care urmează să le utilizeze pentru anchetele statistice privind prelucrarea datelor și calcularea tonelor-kilometri.
   (2)   Comisia, în colaborare cu statele membre, examinează problemele metodologice și tehnice ridicate de anchetele statistice în scopul de a găsi soluții care să facă statisticile cât mai consistente și mai comparabile posibil.
   Articolul 5
   (1)   Comisia publică rezultatele corespunzătoare anchetelor statistice.
   (2)   Înainte de 1 ianuarie 1983, Comisia transmite Consiliului un raport privind experiența acumulată în activitatea desfășurată în conformitate cu prezenta directivă și propune orice îmbunătățiri necesare.
   (3)   În termen de doi ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Consiliul, hotărând la propunerea Comisie, decide cu privire la introducerea statisticilor privind transportul de mărfuri la bordul navelor maritime destinate navigației pe căile navigabile interioare și la statisticile cu privire la traficul internațional între regiuni pe aceste căi navigabile.
   Articolul 6
   În primii trei ani în care sunt efectuate anchetele statistice prevăzute în prezenta directivă, se acordă o contribuție financiară la cheltuielile suportate de statele membre, în limita sumelor alocate în acest scop din bugetul Comunităților Europene.
   Articolul 7
   Statele membre iau măsurile necesare, în conformitate cu prezenta directivă, până cel târziu la 1 ianuarie 1981.
   Articolul 8
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 noiembrie 1980.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. SANTER

      (1)  JO C 85, 8.4.1980, p. 75.

      (2)  Aviz emis la 30 septembrie 1980 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).
   ANEXA I
   LISTA GRUPELOR DE MĂRFURI

               Grupele de bunuri

               Capitolul din CSBST (1)

               Grupele din CSBST (1)

               Descriere

               1

               0

               01

               Cereale

               2

               02, 03

               Cartofi, alte fructe și legume proaspete sau congelate

               3

               00, 06

               Animale vii, sfeclă de zahăr

               4

               05

               Lemn și plută

               5

               04, 09

               Textile, articole textile și fibre sintetice, alte materii prime de origine animală și vegetală

               6

               1

               11, 12, 13, 14, 16, 17

               Alimente și furaje pentru animale

               7

               18

               Semințe și fructe oleaginoase și grăsimi

               8

               2

               21, 22, 23

               Combustibili minerali solizi

               9

               3

               31

               Țiței

               10

               32, 33, 34

               Produse petroliere

               11

               4

               41, 46

               Minereu de fier, deșeuri de fier și oțel și praf de furnal

               12

               45

               Minereuri și deșeuri neferoase

               13

               5

               51, 52, 53, 54, 55, 56

               Produse din metal

               14

               6

               64, 69

               Ciment, var, materiale de construcții fabricate

               15

               61, 62, 63, 65

               Minerale brute și prelucrate

               16

               7

               71, 72

               Îngrășăminte naturale și chimice

               17

               8

               83

               Produse chimice din cărbune, gudron

               18

               81, 82, 89

               Produse chimice diferite de cele din cărbune și gudron

               19

               84

               Pastă de hârtie și deșeuri de hârtie

               20

               9

               91, 92, 93

               Echipamente de transport, mașini, aparate, motoare, asamblate sau neasamblate, părțile componente ale acestora

               21

               94

               Produse fabricate din metal

               22

               95

               Produse din sticlă, sticlărie, ceramică

               23

               96, 97

               Piele, textile, articole de îmbrăcăminte, alte produse manufacturiere

               24

               99

               Articole diverse

      (1)  Publicat de Biroul de statistică al Comunităților Europene (Versiunea franceză 1968).
   ANEXA II
   CLASIFICAREA GEOGRAFICĂ A REGIUNILOR
   Belgia

               Vlaams gewest, exceptând Antwerpen

               Antwerpen

               Région wallonne

               Region bruxelloiseBrussels gewest

         Federal Republic of Germany

               Schieswig-Holstein Emilia-Romagna

               Hamburg

               Nordostteil von Niedersachsen

               Westteil von Niedersachsen

               Südostteil von Niedersachsen

               Bremen (Land)

               Nordteil von Nordrhein-Westfalen

               Ruhrgebiet

               Südwestteil von Nordrhein-Westfalen

               Ostteil von Nordrhein-Westfalen (Sieger-Sauerland und Ostteil von Westfalen)

               Nordteil von Hessen Sicilia

               Südteil von Hessen

               Nordteil von Rheinland-Pfalz

               Südteil von Rheinland-Pfalz

               Nordbaden

               Südbaden

               Württemberg

               Nordbayern (Franken)

               Ostbayern (Oberpfalz und Niederbayern)

               Südbayern (Schwaben und Oberbayern)

               Saarland

               Berlin (West)

         Franța

               Île-de-France

               Champagne-Ardennes

               Picardie

               Haute-Normandie

               Centre

               Basse-Normandie

               Bourgogne

               Nord-Pas-de-Calais

               Lorraine

               Alsace

               Franche-Comté

               Pays de la Loire

               Bretagne

               Poitou-Charentes

               Aquitaine

               Midi-Pyrénées

               Limousin

               Rhône-Alpes

               Auvergne

               Languedoc-Roussillon

               Provence-Alpes-Côte d'Azur

         Italia

               Piemonte

               Valle d'Aosta

               Liguria

               Lombardia

               Trentino-Alto Adige

               Veneto

               Friuli-Venezia Giulia

               Emilia-Romagna

               Toscana

               Umbria

               Marche

               Lazio

               Campania

               Abruzzo

               Molise

               Puglia

               Basilicata

               Calabria

               Sicilia

               Sardegna

         Luxemburg
   Luxembourg
   Țările de Jos

               Noord

               West, exceptând Rijnmond și IJmond

               Rijnmond

               IJmond

               Zuidwest

               Zuid

               Oost

         Regatul Unit

               North

               Yorkshire și Humberside

               East Midlands

               East Anglia

               South-East

               South-West

               West Midlands

               North-West

               Wales

               Scotland

               Northern Ireland

         ANEXA III
   LISTA ȚĂRILOR ȘI GRUPELOR DE ȚĂRI
   I.   Comunitățile Europene

               1.

               Belgia

               2.

               Danemarca

               3.

               Republica Federală Germania

               4.

               Grecia

               5.

               Franța

               6.

               Irlanda

               7.

               Italia

               8.

               Luxemburg

               9.

               Țările de Jos

               10.

               Regatul Unit

               11.

               Elveția

               12.

               Austria

         IV.   Țări cu comerț de stat

               13.

               URSS

               14.

               Polonia

               15.

               Republica Democrată Germană

               16.

               Cehoslovacia

               17.

               Ungaria

               18.

               România

               19.

               Bulgaria

               20.

               Iugoslavia

               21.

               Alte țări europene

               22.

               Statele Unite ale Americii

               23.

               Alte țări

         ANEXA IV
   MODELE DE TABELE
   TABELUL 1 (A)
   Trafic intern, internațional și de tranzit: cantități transportate pe grupe de mărfuri

   TABELUL 1 (B)
   Trafic intern, internațional și de tranzit: tone-kilometri (1) pe grupe de mărfuri

   TABELUL 2
   Trafic intern intra și interregional: cantități transportate pe regiuni de încărcare și descărcare

   TABELUL 3
   Trafic intern: încărcare și descărcare pe regiune și pe grupe de mărfuri

   TABELUL 4 (A)
   Trafic intern: cantități transportate pe grupe de mărfuri și pe clasă de distanță

   TABELUL 4 (B)
   Trafic intern: tone-kilometri pe grupă de mărfuri și pe clasă de distanță

   TABELUL 5 (A)
   Trafic internațional: cantități transportate pe căile navigabile interioare interne pe țara de încărcare/descărcare și pe grupă de mărfuri

   TABELUL 5 (B)
   Trafic de tranzit: cantități transportate pe calea/căile navigabile interne pe țara de încărcare și descărcare și pe grup de mărfuri

   TABELUL 6 (A)
   Trafic internațional: tone-kilometri pe căile navigabile interne pe țară de încărcare/descărcare și pe grupă de mărfuri

   TABELUL 6 (B)
   Trafic de tranzit: tone-kilometri pe calea/căile navigabile interne pe țară de încărcare și descărcare și pe grupă de mărfuri

   TABELUL 7 (A)
   Trafic internațional: cantități transportate pe căile navigabile interne pe țară de încărcare/descărcare și pe naționalitate

   TABELUL 7 (B)
   Trafic de tranzit: cantități transportate pe calea/căile navigabile interne pe țară de încărcare și descărcare și pe naționalitate

   TABELUL 8 (A)
   Trafic internațional: tone-kilometri pe calea/căile navigabile interne pe țară de încărcare/descărcare și pe naționalitate

   TABELUL 8 (B)
   Trafic de tranzit: tone-kilometri pe calea/căile navigabile interne pe țară de încărcare și descărcare și pe naționalitate

   TABELUL 9
   Trafic intern și internațional: cantități transportate pe căile navigabile interne listate pe legături de transport

   TABELUL 10 (A)
   Trafic intern, internațional și de tranzit: cantități transportate pe naționalitate

   TABELUL 10 (B)
   Trafic intern, internațional și de tranzit: tone-kilometri (1) pe naționalitate

   TABELUL 11
   Traficul total de mărfuri pe tip de navă


title: Directiva 96/40/CE a Comisiei din 25 iunie 1996 de instituire a unui model comun de carte de identitate pentru inspectorii care desfășoară controlul de stat în port (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               07/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               240

         31996L0040

               L 196/8

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 96/40/CE A COMISIEI

   din 25 iunie 1996
   de instituire a unui model comun de carte de identitate pentru inspectorii care desfășoară controlul de stat în port
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 95/21/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind aplicarea de către navele care fac escală în porturile comunitare și care navighează în apele aflate sub jurisdicția statelor membre a standardelor internaționale cu privire la siguranța navelor, prevenirea poluării și condițiile de viață și de muncă la bordul navei (controlul statului de port) (1), în special articolul 12 alineatul (4),
   întrucât Directiva 95/21/CE prevede instituirea unui model comun de carte de identitate pentru inspectorii care desfășoară controlul statului portului;
   întrucât cartea de identitate trebuie să conțină cel puțin următoarele informații: denumirea autorității emitente, numele și prenumele titularului cărții de identitate, o fotografie a titularului cărții de identitate, semnătura titularului cărții de identitate și un document prin care titularul este autorizat să desfășoare inspecții în conformitate cu legislația adoptată în conformitate cu prezenta directivă;
   întrucât, pentru identificarea inspectorului de către comandantul navei și de către membrii echipajului, cartea de identitate trebuie să conțină o traducere în limba engleză, dacă aceasta nu este limba principală utilizată;
   întrucât formatul exact al cărții de identitate ar trebui lăsat la latitudinea statelor membre;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului instituit în temeiul articolului 12 din Directiva 93/75/CEE a Consiliului (2),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Cartea de identitate prevăzută la articolul 12 alineatul (4) din Directiva 95/21/CE trebuie să îndeplinească cerințele stabilite în anexă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel târziu la 1 februarie 1997. Ele trebuie să informeze imediat Comisia în acest sens.
   Atunci când aceste dispoziții sunt adoptate de către statele membre, ele trebuie să conțină o trimitere la prezenta directivă sau să fie însoțite de o astfel de trimitere în momentul publicării lor oficiale. Modalitatea de a face această trimitere se stabilește de către statele membre.
   (2)   Statele membre trebuie să comunice Comisiei dispozițiile de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare la douăzeci de zile după publicarea sa în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 25 iunie 1996.

            Pentru Comisie

         Neil KINNOCK

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 157, 7.7.1995, p. 1.

      (2)  JO L 247, 5.10.1993, p. 19.
   ANEXĂ
   CERINȚE PRIVIND CARTEA DE IDENTITATE A INSPECTORILOR CARE EFECTUEAZĂ CONTROLUL DE STAT ÎN PORT
   [în conformitate cu articolul 12 alineatul (4) din Directiva 95/21/CE]
   Cartea de identitate trebuie să conțină cel puțin următoarele informații:

               (a)

               Denumirea autorității emitente

               (b)

               Numele și prenumele titularului cărții de identitate

               (c)

               O fotografie recentă a titularului cărții de identitate

               (d)

               Semnătura titularului cărții de identitate

               (e)

               Un document prin care titularul cărții de identitate este autorizat să desfășoare inspecții în conformitate cu legislația națională adoptată potrivit prezentei directive.

         Dacă limba principală utilizată în cartea de identitate nu este engleza, ea trebuie să includă o traducere în această limbă.
   Formatul cărții de identitate este lăsat la latitudinea autorităților competente.