title: Directiva 2009/11/CE a Comisiei din 18 februarie 2009 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanțelor bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ca substanțe active (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               19.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 48/5

      DIRECTIVA 2009/11/CE A COMISIEI

   din 18 februarie 2009
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanțelor bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ca substanțe active
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentele (CE) nr. 451/2000 (2) și (CE) nr. 1490/2002 (3) ale Comisiei stabilesc normele de punere în aplicare a etapei a treia a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE și stabilesc o listă cu substanțe active care urmează să fie evaluate în vederea posibilei lor includeri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă include substanțele bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad.

               (2)

               Efectele acestor substanțe active asupra sănătății oamenilor și asupra mediului au fost evaluate, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în Regulamentele (CE) nr. 451/2000 și (CE) nr. 1490/2002, pentru o serie de utilizări propuse de autorii notificărilor. În plus, regulamentele menționate anterior desemnează statele membre raportoare care trebuie să înainteze Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) rapoartele de evaluare și recomandările relevante, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002. Pentru bensulfuron, statul membru raportor a fost Italia și toate informațiile relevante au fost prezentate la 11 septembrie 2006. Pentru 5-nitroguaiacolat de sodiu și o-nitrofenolat de sodiu statul membru raportor a fost Grecia și toate informațiile relevante au fost prezentate la 7 decembrie 2005. Pentru tebufenpirad, statul membru raportor a fost Germania și toate informațiile relevante au fost prezentate la 12 martie 2007.

               (3)

               Rapoartele de evaluare au făcut obiectul unei evaluări inter pares de către statele membre și EFSA și au fost prezentate Comisiei la 26 septembrie 2008 pentru bensulfuron, la 30 septembrie 2008 pentru 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu și p-nitrofenolat de sodiu și la 23 octombrie 2008 pentru tebufenpirad, sub formă de rapoarte științifice EFSA (4). Aceste rapoarte au fost examinate de către statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și au fost finalizate la 2 decembrie 2008 sub forma unor rapoarte de analiză ale Comisiei pentru 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad și la 8 decembrie 2008 sub forma unor rapoarte de analiză ale Comisiei pentru besulfuron.

               (4)

               Diferitele examinări efectuate au relevat că produsele de protecție a plantelor care conțin bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ar putea îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și prezentate în rapoartele de analiză ale Comisiei. Prin urmare, este necesară includerea acestor substanțe active în anexa I pentru a se asigura că în toate statele membre se pot emite autorizații pentru produsele de protecție a plantelor care conțin aceste substanțe active, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.

               (5)

               Fără a aduce atingere acestei concluzii, este necesar să se obțină informații suplimentare privind anumite aspecte specifice. Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 91/414/CEE prevede faptul că includerea unei substanțe în anexa I poate fi supusă anumitor condiții. Prin urmare, autorului notificării ar trebui să i se solicite informații suplimentare privind specificațiile chimice, informații care să permită urmărirea în continuare a parcursului și a ratei de degradare a bensulfuronului în condiții aerobe de sol inundat și informații care să permită urmărirea relevanței metaboliților pentru evaluarea riscului pentru consumator. În plus, ar trebui să se solicite ca substanțele 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu și p-nitrofenolat de sodiu să facă obiectul unor teste suplimentare pentru a confirma evaluarea riscurilor asupra apei freatice, iar astfel de studii ar trebui să fie prezentate de autorul notificării. În sfârșit, în ceea ce privește tebufenpiradul, este necesar să i se solicite autorului notificării să prezinte informații care să confirme absența unor impurități relevante și să urmărească în continuare riscurile asupra păsărilor insectivore.

               (6)

               Ar trebui să se prevadă o perioadă rezonabilă înaintea includerii unei substanțe active în anexa I, pentru a li se permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru îndeplinirea noilor cerințe care decurg din această includere.

               (7)

               Fără a aduce atingere obligațiilor descrise în Directiva 91/414/CEE, ca urmare a includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de o perioadă de șase luni de la includere pentru a revizui autorizațiile provizorii existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad, pentru a se asigura că sunt îndeplinite cerințele prevăzute în Directiva 91/414/CEE, în special de la articolul 13, precum și condițiile relevante din anexa I. Statele membre ar trebui, după caz, să modifice, să înlocuiască sau să retragă autorizațiile existente, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Prin derogare de la termenul menționat anterior, ar trebui să se prevadă o perioadă mai lungă pentru înaintarea și evaluarea dosarului complet, prevăzut în anexa III, al fiecărui produs de protecție a plantelor, pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile unitare enunțate în Directiva 91/414/CEE.

               (8)

               Experiența dobândită din includerile precedente în anexa I la Directiva 91/414/CEE ale substanțelor active evaluate în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei (5) a arătat că pot interveni dificultăți în interpretarea obligațiilor care revin titularilor autorizațiilor existente în ceea ce privește accesul la date. Prin urmare, pentru a se evita noi dificultăți, pare necesară clarificarea obligațiilor statelor membre, în special a obligației de a verifica dacă titularul unei autorizații demonstrează că are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva menționată anterior. Totuși, această clarificare nu impune nicio altă nouă obligație statelor membre sau titularilor autorizațiilor, în raport cu directivele de modificare a anexei I, adoptate până în prezent.

               (9)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (10)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică până la 30 aprilie 2010, cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul dispozițiilor respective și un tabel de corespondență între acele dispoziții și prezenta directivă.
   Statele membre aplică dispozițiile respective de la 1 mai 2010.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   (1)   În conformitate cu Directiva 91/414/CEE, statele membre modifică sau retrag, după caz, până la 30 aprilie 2010, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ca substanțe active.
   Până la acea dată, statele membre verifică în special dacă sunt îndeplinite condițiile din anexa I la directiva menționată anterior cu privire la bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad, cu excepția celor identificate în partea B a rubricii corespunzătoare substanței active respective, precum și dacă titularul autorizației are un dosar sau are acces la un dosar care respectă cerințele din anexa II la directiva respectivă, în conformitate cu condițiile stabilite la articolul 13 din directiva menționată.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), orice produs de protecție a plantelor autorizat care conține bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ca substanță activă unică sau ca substanță activă asociată cu alte substanțe active care au fost în totalitate incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 octombrie 2009, cel târziu, face obiectul unei reevaluări de către statele membre în conformitate cu principiile unitare menționate în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care respectă condițiile prevăzute în anexa III la directiva menționată anterior și ținând seama de partea B a rubricii din anexa I la directiva respectivă privind substanțele bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și, respectiv, tebufenpirad. Pe baza acestei evaluări, statele membre stabilesc dacă produsul respectă condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   După ce se asigură cu privire la respectarea acestor condiții, statele membre:

               (a)

               în cazul unui produs care conține bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 30 aprilie 2014, cel târziu; sau

               (b)

               în cazul în care produsele conțin bensulfuron, 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu și tebufenpirad asociate cu alte substanțe active, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 30 aprilie 2014 sau până la data stabilită pentru a recurge la această modificare sau retragere în cadrul directivei sau al directivelor respective care a/au adăugat substanța sau substanțele în cauză în anexa I la Directiva 91/414/CEE, luându-se în considerare data care survine mai târziu.

         Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 noiembrie 2009.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 55, 29.2.2000, p. 25.

      (3)  JO L 224, 21.8.2002, p. 23.

      (4)  Raportul științific EFSA (2008) 178, Concluzii privind evaluarea inter pares a riscului de pesticid al substanței active bensulfuron (finalizat la 26 septembrie 2008).
   Raportul științific EFSA (2008) 191, Concluzii privind evaluarea inter pares a riscului de pesticid al substanței active sodiu (5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu și p-nitrofenolat de sodiu) (finalizat la 30 septembrie 2008).
   Raportul științific EFSA (2008) 192, Concluzii privind evaluarea inter pares a riscului de pesticid al substanței active tebufenpirad (finalizat la 23 octombrie 2008).

      (5)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      ANEXĂ
      Următoarele rubrici se adaugă la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Data intrării în vigoare

                     Data expirării includerii

                     Dispoziții specifice

                     „276

                     Bensulfuron
                     Nr. CAS 83055-99-6
                     Nr. CIPAC 502.201

                        α-[(4,6-dimetoxipirimidin-2-il-carbamoil)sulfamoil]-acid o-toluic (bensulfuron)

                        metil α-[(4,6-dimetoxipirimidin-2-il-carbamoil)sulfamoil]-o-toluat (bensulfuron-metil)

                     ≥ 975 g/kg

                     1 noiembrie 2009

                     31 octombrie 2019

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca erbicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de analiză privind substanța bensulfuron, în special apendicele I și II ale acestuia, în forma finalizată la 8 decembrie 2008, în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     Cu ocazia acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 protejării organismelor acvatice; în ceea ce privește aceste riscuri identificate, acolo unde este cazul, trebuie aplicate măsuri de diminuare a riscurilor, cum ar fi zonele tampon;

                                 —

                                 protejării apei freatice, în cazurile în care această substanță activă este aplicată în regiuni vulnerabile din punct de vedere al solului și/sau al condițiilor climatice.

                           Statele membre vizate se asigură că autorul notificării transmite Comisiei:

                                 —

                                 studii suplimentare privind specificațiile;

                                 —

                                 informații care să permită urmărirea în continuare a ratei de degradare a metil-bensulfuronului în condiții aerobe de sol inundat;

                                 —

                                 informații privind relevanța metaboliților pentru evaluarea riscului pentru consumatori.

                           Statele membre se asigură că autorii notificării prezintă aceste studii Comisiei până la 31 octombrie 2011.

                     277

                     5-nitroguaiacolat de sodiu
                     Nr. CAS 67233-85-6
                     Nr. CIPAC nealocat

                        2-metoxi-5-nitrofenolat de sodiu

                     ≥ 980 g/kg

                     1 noiembrie 2009

                     31 octombrie 2019

                     PARTEA A
                     Pot fi autorizate numai utilizările în calitate de regulator de creștere.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de analiză privind substanțele 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu și p-nitrofenolat de sodiu, în special apendicele I și II ale acestuia, în forma finalizată la 2 decembrie 2008, în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 specificației materialului tehnic ca produs comercial, trebuie să fie confirmată și susținută prin date analitice adecvate. Materialul de testare utilizat în dosarele de toxicitate trebuie comparat și verificat în raport cu această specificație a materialului tehnic;

                                 —

                                 protejării siguranței operatorilor și a lucrătorilor. Condițiile de utilizare autorizate trebuie să prevadă folosirea de echipamente de protecție individuală corespunzătoare și aplicarea unor măsuri de reducere a gradului de expunere;

                                 —

                                 protejării apei freatice, în cazurile în care substanța activă este aplicată în regiuni vulnerabile din punct de vedere al solului și/sau al condițiilor climatice. Condițiile de autorizare ar trebui să cuprindă, după caz, măsuri de diminuare a riscurilor.

                           Statele membre în cauză solicită prezentarea unor studii suplimentare pentru a se putea urmări riscul asupra apei freatice. Statele membre se asigură că autorii notificării prezintă aceste studii Comisiei până la 31 octombrie 2011.

                     278

                     o-nitrofenolat de sodiu
                     Nr. CAS 824-39-5
                     Nr. CIPAC nealocat

                        2-nitrofenolat de sodiu; o-nitrofenolat de sodiu

                     ≥ 980 g/kg

                        Următoarele impurități prezintă interes din punct de vedere toxicologic:

                                    Fenol

                                    Conținutul maxim: 0,1 g/kg

                                    2,4 dinitrofenol

                                    Conținutul maxim: 0,14 g/kg

                                    2,6 dinitrofenol

                                    Conținutul maxim: 0,32 g/kg

                     1 noiembrie 2009

                     31 octombrie 2019

                     PARTEA A
                     Pot fi autorizate numai utilizările în calitate de regulator de creștere.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de analiză privind substanța 5-nitroguaiacolat de sodiu, în special apendicele I și II ale acestuia, în forma finalizată la 2 decembrie 2008, în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 specificației materialului tehnic ca produs comercial, care trebuie să fie confirmată și susținută prin date analitice adecvate. Materialul de testare utilizat în dosarele de toxicitate trebuie comparat și verificat în raport cu această specificație a materialului tehnic;

                                 —

                                 protejării siguranței operatorilor și a lucrătorilor. Condițiile de utilizare autorizate trebuie să prevadă folosirea de echipamente de protecție individuală corespunzătoare și aplicarea unor măsuri de reducere a gradului de expunere;

                                 —

                                 protejării apei freatice, în cazurile în care substanța activă este aplicată în regiuni vulnerabile din punct de vedere al solului și/sau al condițiilor climatice. Condițiile de autorizare ar trebui să cuprindă, după caz, măsuri de diminuare a riscurilor.

                           Statele membre în cauză solicită prezentarea unor studii suplimentare pentru a se putea urmări riscul asupra apei freatice. Statele membre se asigură că autorii notificării prezintă aceste studii Comisiei până la 31 octombrie 2011.

                     279

                     p-nitrofenolat de sodiu
                     Nr. CAS 824-78-2
                     Nr. CIPAC nealocat

                     4-nitrofenolat de sodiu; p-nitrofenolat de sodiu

                     ≥ 998 g/kg

                        Următoarele impurități prezintă interes din punct de vedere toxicologic:

                                    Fenol

                                    Conținutul maxim: 0,1 g/kg

                                    2,4 dinitrofenol

                                    Conținutul maxim: 0,07 g/kg

                                    2,6 dinitrofenol

                                    Conținutul maxim:0,09 g/kg

                     1 noiembrie 2009

                     31 octombrie 2019

                     PARTEA A
                     Pot fi autorizate numai utilizările în calitate de regulator de creștere.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de analiză privind substanța 5-nitroguaiacolat de sodiu, o-nitrofenolat de sodiu, p-nitrofenolat de sodiu, în special apendicele I și II ale acestuia, în forma finalizată la 2 decembrie 2008, în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 specificației materialului tehnic ca produs comercial, care trebuie să fie confirmată și susținută prin date analitice adecvate. Materialul de laborator utilizat în dosarele de toxicitate trebuie comparat și verificat în raport cu această specificație a materialului tehnic;

                                 —

                                 protejării siguranței operatorilor și a lucrătorilor. Condițiile de utilizare autorizate trebuie să prevadă folosirea de echipamente de protecție individuală corespunzătoare și aplicarea unor măsuri de reducere a gradului de expunere;

                                 —

                                 protejării apei freatice, în cazurile în care substanța activă este aplicată în regiuni vulnerabile din punct de vedere al solului și/sau al condițiilor climatice. Condițiile de autorizare ar trebui să cuprindă, după caz, măsuri de diminuare a riscurilor.

                           Statele membre în cauză solicită prezentarea unor studii suplimentare pentru a se putea urmări riscul asupra apei freatice. Statele membre se asigură că autorii notificării prezintă aceste studii Comisiei până la 31 octombrie 2011.

                     280

                     Tebufenpirad
                     Nr. CAS119168-77-3
                     Nr. CIPAC 725

                        N-(4-terț-butilbenzil)-4-chloro-3-etil-1-metillpirazole-5-carboxamide

                     ≥ 980 g/kg

                     1 noiembrie 2009

                     31 octombrie 2019

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizările ca insecticid și acaricid.
                     PARTEA B
                     La analizarea cererilor de autorizare pentru utilizarea produselor de protecție a plantelor care conțin tebufenpirad în altă prezentare decât pungi solubile în apă, statele membre acordă o atenție deosebită criteriilor de la articolul 4 alineatul (1) litera (b) și se asigură de furnizarea tuturor datelor și informațiilor necesare înainte de emiterea unei astfel de autorizații.
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor unitare prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de analiză privind substanța tebufenpirad, în special apendicele I și II ale acestuia, în forma finalizată la 2 decembrie 2008, în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită:

                                 —

                                 siguranței operatorilor și a lucrătorilor și să se asigure că, în condițiile de utilizare, este prevăzută folosirea unor echipamente adecvate de protecție individuală.

                                 —

                                 protecției organismelor acvatice și trebuie să se asigure că, acolo unde este necesar, condițiile de autorizare cuprind măsuri de diminuare a riscurilor, cum ar fi zonele-tampon.

                                 —

                                 protecției păsărilor insectivore și să se asigure că, acolo unde este necesar, condițiile de autorizare cuprind măsuri de diminuare a riscurilor.

                           Statele membre vizate se asigură că autorul notificării transmite Comisiei:

                                 —

                                 informații suplimentare care să confirme absența impurităților relevante;

                                 —

                                 informații care să permită urmărirea riscului pentru păsări insectivore.

                           Statele membre se asigură că autorii notificării prezintă aceste studii Comisiei până la 31 octombrie 2011.”

         (1)  Mai multe detalii privind identitatea și specificația substanței active se găsesc în raportul de analiză.


title: Directiva 2011/73/UE a Comisiei din 29 iulie 2011 de modificare, în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor I și V la Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind denumirile textilelor Text cu relevanță pentru SEE

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 198/30

         DIRECTIVA 2011/73/UE A COMISIEI
   din 29 iulie 2011
   de modificare, în scopul adaptării la progresul tehnic, a anexelor I și V la Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind denumirile textilelor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind denumirile textilelor (1), în special articolul 15 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Pentru a garanta protecția intereselor consumatorilor, Directiva 2008/121/CE stabilește normele care reglementează etichetarea și marcarea produselor în ceea ce privește compoziția lor de fibre textile. Produsele textile pot fi comercializate pe teritoriul Uniunii numai în cazul în care respectă prevederile directivei respective.

               (2)

               Având în vedere concluziile recente ale unui grup tehnic de lucru, este necesar, în scopul adaptării la progresul tehnic a Directivei 2008/121/CE, să se adauge fibra bicomponentă de polipropilenă/poliamidă pe lista fibrelor prezentate în anexele I și V la directiva respectivă.

               (3)

               Prin urmare, Directiva 2008/121/CE ar trebui modificată în consecință.

               (4)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru directivele referitoare la denumirile și etichetarea produselor textile,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 2008/121/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               În anexa I se adaugă următorul rând 49:

                           „49

                           Bicomponentă de polipropilenă/poliamidă

                           Fibră bicomponentă compusă din 10 % până la 25 % în greutate de fibrile de poliamidă încorporate într-o matrice de polipropilenă”

               2.

               În anexa V se adaugă următorul rând 49:

                           „49

                           Bicomponentă de polipropilenă/poliamidă

                           1,00”.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel târziu la 30 iulie 2012. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele trebuie să conțină o referire la prezenta directivă sau să fie însoțite de o asemenea referire la momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei referiri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor prevederi din legislația națională pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 29 iulie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 19, 23.1.2009, p. 29.


title: Directiva 93/31/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind suporții articulați pentru autovehiculele cu două roți

text:
               07/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               233

         31993L0031

               L 188/19

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/31/CEE A CONSILIULUI

   din 14 iunie 1993
   privind suporții articulați pentru autovehiculele cu două roți
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea de tip a autovehiculelor cu două sau trei roți (1),
   având în vedere propunerea Comisiei (2),
   în cooperare cu Parlamentul European (3),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (4),
   întrucât piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne, în care este asigurată libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor; întrucât trebuie adoptate măsurile necesare în acest scop;
   întrucât, în ceea ce privește suporții articulați, autovehiculele cu două roți trebuie, în fiecare stat membru, să prezinte anumite caracteristici tehnice stabilite prin dispoziții obligatorii care diferă de la un stat membru la altul; întrucât, ca o consecință a acestor diferențe, astfel de dispoziții constituie o barieră în calea comerțului din cadrul Comunității;
   întrucât aceste bariere în calea funcționării pieței interne pot fi înlăturate dacă toate statele membre adoptă aceleași dispoziții în locul normelor lor interne;
   întrucât este necesar să se adopte dispoziții armonizate referitoare la suporții articulați pentru autovehiculele cu două sau trei roți, astfel încât să se poată aplica fiecărui tip de vehicul procedurile de omologare de tip și omologare de tip pe componente stabilite în Directiva 92/61/CEE;
   întrucât, date fiind amploarea și impactul acțiunilor propuse pentru sectorul respectiv, măsurile comunitare prevăzute în prezenta directivă sunt necesare și absolut esențiale pentru îndeplinirea scopului avut în vedere și anume acela de a stabili omologarea de tip pentru vehicule la nivel comunitar; întrucât acest scop nu poate fi îndeplinit corespunzător de către statele membre, în mod individual,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă și anexa sa se aplică suporților articulați pentru toate tipurile de vehicule cu două roți astfel cum sunt definite la articolul 1 din Directiva 92/61/CEE.
   Articolul 2
   Procedura pentru acordarea omologării de tip pe componente cu privire la suporții articulați pentru un tip de autovehicul cu două roți și dispozițiile care reglementează libera circulație a acestor vehicule sunt prevăzute în capitolele II și III din Directiva 92/61/CEE.
   Articolul 3
   Orice modificări necesare adaptării cerințelor din anexele la progresul tehnic sunt adoptate în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 13 din Directiva 70/156/CEE (5).
   Articolul 4
   (1)   Statele membre adoptă și publică dispozițiile necesare respectării prezentei directive până cel târziu la 14 decembrie 1994. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   De la data menționată în primul paragraf, statele membre nu pot să interzică, din motive referitoare la suporții articulați, punerea inițială în funcțiune a vehiculelor care respectă prezenta directivă.
   Statele membre aplică dispozițiile menționate la primul paragraf de la 14 iunie 1995.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 14 iunie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. TRØJBORG

      (1)  JO L 225, 10.8.1992, p. 72.

      (2)  JO C 293, 9.11.1992, p. 23.

      (3)  JO C 337, 21.12.1992, p. 103. JO C 150, 31.5.1993.

      (4)  JO C 73, 15.3.1993, p. 22.

      (5)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Directiva 92/53/CEE (JO L 225, 10.8.1992, p. 1).
   ANEXĂ
   1.   DEFINIȚII
   În înțelesul prezentei directive:
   1.1.   „suport articulat” înseamnă un dispozitiv care este ferm atașat la vehicul și poate menține vehiculul în poziția de staționare verticală (sau aproape verticală), când este lăsat nesupravegheat de către conducătorul său;
   1.2.   „suport articulat lateral” înseamnă un suport care, atunci când este desfăcut sau pivotat în poziție deschisă, susține vehiculul doar pe o parte, lăsând ambele roți în contact cu suprafața de sprijin;
   1.3.   „suport articulat central” înseamnă un suport care, atunci când este pivotat în poziție deschisă, susține vehiculul, oferind una sau mai multe zone de contact între vehicul și suprafața de sprijin, pe orice parte a planului longitudinal median al vehiculului;
   1.4.   „înclinare transversală (ît)” înseamnă panta, exprimată în procente, a suprafeței de contact, intersecția planului longitudinal median al vehiculului cu suprafața de sprijin fiind perpendiculară pe linia de pantă maximă (figura 1);
   1.5.   „înclinare longitudinală (îl)” înseamnă panta, exprimată în procente, a suprafeței efective de sprijin, planul longitudinal median al vehiculului fiind paralel cu linia de pantă maximă (figura 2);
   1.6.   „planul longitudinal median al vehiculului” înseamnă planul longitudinal de simetrie al roții din spate a vehiculului.
   2.   GENERALITĂȚI
   2.1.   Toate vehiculele pe două roți sunt dotate cu cel puțin un suport articulat pentru a le menține stabilitatea în timpul staționării (de exemplu, când sunt parcate), dar când nu sunt ținute într-o poziție statică de către o persoană sau prin mijloace externe. Vehiculele cu roți jumelate nu necesită dotarea cu suporți articulați, dar trebuie să îndeplinească condițiile prevăzute la punctul 6.2.2 când sunt în poziție de staționare (trebuie acționată frâna de staționare).
   2.2.   Suportul articulat trebuie să fie de tip lateral sau central ori de ambele tipuri.
   2.3.   În cazul în care suportul articulat pivotează spre partea inferioară a vehiculului sau sub acesta, marginea (marginile) exterioară (exterioare) a(le) suportului trebuie să pivoteze spre spatele vehiculului pentru a ajunge în poziția închis sau de mers.
   3.   SPECIFICAȚII GENERALE
   3.1.   Suporți articulați laterali
   Suporții articulați laterali trebuie:
   3.1.1.1.   să poată susține vehiculul astfel încât să confere stabilitate laterală, fie că vehiculul este pe o suprafață de sprijin orizontală, fie pe o pantă, pentru a împiedica înclinarea sa prea mare înainte (și astfel rotirea sa în jurul punctului de sprijin oferit de suportul lateral) sau mutarea prea ușoară în poziția verticală și peste această poziție (și astfel răsturnarea pe partea opusă suportului lateral);
   3.1.1.2.   să poată susține vehiculul astfel încât să îi mențină stabilitatea atunci când vehiculul staționează pe o pantă, în conformitate cu punctul 6.2.2;
   să poată pivota automat înapoi în poziția închis sau de mers:
   3.1.1.3.1.   când vehiculul revine la poziția normală (verticală) de condus sau
   3.1.1.3.2.   când vehiculul se mișcă înainte, ca rezultat al acțiunii deliberate a conducătorului, după primul contact al suportului lateral cu pământul;
   fără a obstrucționa prevederile formulate la punctul 3.1.1.3, să fie proiectate și construite astfel încât să nu se închidă automat dacă unghiul de înclinație este modificat pe neașteptate (de exemplu, dacă vehiculul este împins ușor de o a treia persoană sau de o rafală de vânt care apare la trecerea unui vehicul):
   3.1.1.4.1.   când se află în poziția deschis sau de staționare;
   3.1.1.4.2.   vehiculul fiind înclinat pentru a aduce extremitatea exterioară a suportului lateral în contact cu pământul;
   3.1.1.4.3.   vehiculul fiind lăsat nesupravegheat în poziția sa de staționare.
   3.1.2.   Cerințele formulate la punctul 3.1.1.3 nu se aplică dacă vehiculul este proiectat astfel încât nu poate fi propulsat de motorul său când suportul lateral este în poziția deschis.
   3.2.   Suporți articulați centrali
   Suporții articulați centrali trebuie:
   să poată susține vehiculul, fie cu o roată, fie cu ambele roți în contact cu suprafața de sprijin sau fără ca nici o roată să fie în contact cu suprafața de sprijin, astfel încât să ofere stabilitate acelui vehicul:
   3.2.1.1.1.   pe o suprafață de sprijin orizontală;
   3.2.1.1.2.   într-o poziție înclinată;
   3.2.1.1.3.   pe o pantă, în conformitate cu punctul 6.2.2;
   să se poată plia spre spate automat în poziția închis sau de mers:
   3.2.1.2.1.   când vehiculul se deplasează înainte, astfel încât ajunge să ridice suportul central de pe suprafața de sprijin.
   3.2.2.   Cerințele formulate la punctul 3.2.1.2 nu se aplică dacă vehiculul este proiectat astfel încât nu poate fi propulsat de motorul său când suportul central este în poziția deschis.
   4.   ALTE CERINȚE
   4.1.   În plus, vehiculele pot fi dotate cu un dispozitiv de semnalizare care este clar vizibil pentru conducător când acesta este așezat în poziția de condus și care, atunci când se pornește aprinderea, se aprinde și rămâne așa până când suportul ajunge în poziția închis sau de mers.
   4.2.   Toți suporții articulați sunt dotați cu un sistem de reținere care le menține în poziția închis sau de mers. Sistemul poate fi format din:

               —

               două dispozitive independente, cum ar fi două arcuri separate sau un arc și un dispozitiv de reținere, cum ar fi un colier
               sau

               —

               un singur dispozitiv care trebuie să poată funcționa fără să se defecteze timp de cel puțin

                           —

                           10 000 de cicluri de funcționare normală, dacă vehiculul a fost dotat cu doi suporți
                           sau

                           —

                           15 000 de cicluri de funcționare normală, dacă vehicul este dotat cu un singur suport.

         5.   ÎNCERCĂRI DE STABILITATE
   5.1.   Încercările următoare trebuie efectuate pentru a determina capacitatea de menținere a vehiculului într-o stare de stabilitate, așa cum este specificat la punctele 3 și 4:
   5.2.   Starea vehiculului
   5.2.1.   Vehiculul trebuie prezentat cu masa sa totală în stare neîncărcată și cu rezervorul de combustibil pe jumătate plin.
   5.2.2.   Anvelopele trebuie umflate la o presiune recomandată de producătorul din statul respectiv.
   5.2.3.   Transmisia trebuie să fie în poziția neutră sau, în cazul unei transmisii automate, în poziția „de staționare”, unde aceasta există.
   5.2.4.   Dacă vehiculul este dotat cu o frână de staționare, aceasta trebuie acționată.
   5.2.5.   Direcția este în poziție de blocare. Dacă direcția se poate bloca atunci când este întoarsă spre stânga sau spre dreapta, încercările trebuie efectuate pentru ambele poziții.
   5.3.   Pista de probă
   5.3.1.   Pentru încercările menționate la punctul 6.1 se poate utiliza o pistă plană, orizontală, cu o suprafață dură, uscată, fără fire de nisip.
   5.4.   Echipamentul de încercare
   5.4.1.   Pentru încercările menționate la punctul 6.2 trebuie să se utilizeze o platformă de staționare.
   5.4.2.   Platforma de staționare trebuie să aibă o suprafață rigidă, plată, dreptunghiulară, care să poată susține vehiculul fără a se îndoi de o manieră perceptibilă.
   5.4.3.   Suprafața platformei de staționare trebuie să aibă suficiente proprietăți antiderapante pentru a împiedica alunecarea vehiculului de-a lungul suprafeței de sprijin în timpul încercărilor de înclinare sau pantă.
   5.4.4.   Platforma de staționare este proiectată astfel încât să poată prelua cel puțin înclinarea transversală (ît) și înclinarea longitudinală (îl) prevăzute la punctul 6.2.2.
   6.   PROCEDURI DE ÎNCERCARE
   6.1.   Stabilitate pe o suprafață de sprijin (încercare pentru punctul 3.1.1.4)
   6.1.1.   Cu vehiculul aflat pe pista de probă, suportul articulat lateral este deschis sau fixat în poziția de staționare, iar vehiculul este fixat în poziția de sprijin pe acest suport.
   6.1.2.   Vehiculul este mișcat pentru a mări cu trei grade unghiul format de planul longitudinal median și suprafața de sprijin (mișcând vehiculul spre poziția verticală).
   6.1.3.   Această mișcare nu trebuie să determine revenirea automată a suportului lateral în poziția închis sau de mers.
   6.2.   Stabilitatea pe o suprafață înclinată (încercări asociate cu punctele 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.2.1.1.2, 3.2.1.1.3).

   6.2.1.   Vehiculul este amplasat pe platforma de staționare cu suportul articulat lateral și, separat, cu suportul articulat central în poziția deschis sau de staționare, iar apoi vehiculul este lăsat să se sprijine pe suport.
   6.2.2.   Se dă platformei de staționare înclinarea transversală (ît) minimă, apoi înclinarea longitudinală (îl) minimă, în conformitate cu tabelul următor:

               Înclinare

               Suport lateral

               Motocicletă

               Suport central

               Motoretă

               Motoretă

               Motocicletă

               ît

               5 %

               6 %

               6 %

               8 %

               îl în aval

               5 %

               6 %

               6 %

               8 %

               îl în amonte

               6 %

               8 %

               12 %

               14 %

         Vezi figurile 1a, 1b și 2 de mai jos.
   6.2.3.   Când un vehicul pe o platformă de staționare înclinată se sprijină pe suportul articulat central și pe o singură roată și când poate fi menținut în acea poziție cu suportul central și fie roata din față, fie roata din spate în contact cu suprafața de sprijin, încercările descrise mai sus trebuie să se desfășoare doar cu vehiculul sprijinit pe suportul central și pe roata din spate, cu condiția să fie îndeplinite celelalte cerințe prevăzute la acest punct.
   6.2.4.   Vehiculul trebuie să rămână stabil când platforma de staționare este înclinată la fiecare din pantele prevăzute, iar condițiile de mai sus sunt îndeplinite corespunzător.
   6.2.5.   În mod alternativ, platforma de staționare poate fi înclinată la pantele prevăzute înainte ca vehiculul să fie fixat în poziție.

   Apendicele 1
   Document informativ cu privire la suporții articulați pentru un tip de autovehicul cu două roți

      (A se anexa la cererea de omologare pentru componente, dacă aceasta este depusă separat față de cererea de omologare a vehiculului)

   Nr. de ordine (atribuit de solicitant): …
   Cererea de omologare de tip pentru componente cu privire la suporții articulați pentru un tip de autovehicul cu două roți trebuie să conțină informațiile prevăzute în cadrul următoarelor puncte din anexa II la Directiva 92/61/CEE a Consiliului:

               —

               partea A punctele:

                           —

                           0.1

                           —

                           0.2

                           —

                           0.4-0.6

                           —

                           2.1

                           —

                           2.1.1

               —

               partea B punctul:

                           —

                           1.3.1.

         Apendicele 2


title: Directiva 93/35/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 de modificare pentru a șasea oară a Directivei 76/768/CEE privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice

text:
               13/Volumul 11

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               237

         31993L0035

               L 151/32

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/35/CEE A CONSILIULUI

   din 14 iunie 1993
   de modificare pentru a șasea oară a Directivei 76/768/CEE privind apropierea legislației statelor membre cu privire la produsele cosmetice
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât ambiguitățile legislative din Directiva 76/768/CEE (4), în special din articolele 1 și 2, trebuie îndepărtate;
   întrucât a devenit evident că este de dorit ca datele referitoare la ingredientele folosite în produsele cosmetice să fie colectate astfel încât toate problemele legate de folosirea lor și acțiunea rezultată la nivelul Comunității să poată fi evaluate urmărind, în special, stabilirea unui nomenclator general pentru ingredientele folosite în produsele cosmetice; întrucât colectarea acestor date poate fi facilitată de întocmirea, de către Comisie, a unui inventar al ingredientelor respective; întrucât inventarul are titlu informativ și nu este conceput ca o listă exhaustivă a substanțelor folosite în produsele cosmetice;
   întrucât, pentru a obține introducerea pe piața cosmeticelor fără nici o procedură prealabilă și punerea la dispoziție a informațiilor necesare privind produsul finit numai la locul fabricației sau în punctul inițial de import în Comunitate, precum și pentru o mai bună informare a consumatorului, este necesară o mai mare transparență privind ingredientele folosite în cosmetice; întrucât o astfel de transparență se realizează prin indicarea pe ambalajul produsului cosmetic a funcției produsului și a ingredientelor folosite; întrucât în cazul în care, din motive de ordin practic, este imposibilă indicarea pe container sau pe ambalaj a ingredientelor și a unor avertismentele privind utilizarea, astfel de informații particulare ar trebui incluse astfel încât consumatorul să dispună de toate informațiile necesare;
   întrucât, în ceea ce privește produsul cosmetic finit, ar trebui clarificat ce informații trebuie puse la dispoziția autorităților care supraveghează locul de fabricație sau punctul de import inițial în piața comunitară; întrucât aceste informații ar trebui să includă toate caracteristicile referitoare la identificarea, calitatea, siguranța pentru sănătatea umană și efectele declarate ale produsului cosmetic;
   întrucât, cu toate acestea, din motive legate de supraveghere, autoritatea competentă ar trebui să fie înștiințată cu privire la locurile de fabricație și la informațiile necesare pentru acordarea unui tratament medical rapid și adecvat în cazul unor dificultăți;
   întrucât Comisia ar trebui să fie autorizată să modifice anexele I și VIII la Directiva 76/768/CEE în conformitate cu caracterul lor orientativ și tehnic;
   întrucât evaluarea siguranței utilizării ingredientelor în produsele cosmetice și a produsului finit trebuie să aibă în vedere cerințele Directivei 86/609/CEE (5), cu privire la protecția animalelor folosite pentru experiențe și alte scopuri științifice, în special articolul 7 alineatul (2);
   întrucât testarea pe animale a ingredientelor sau combinațiilor de ingrediente ar trebui interzisă începând cu 1 ianuarie 1998; întrucât, cu toate acestea, data ar trebui amânată în situațiile în care nu au fost validate metode alternative de testare; întrucât Comisia ar trebui să înainteze un raport cu privire la progresul realizat referitor la aceste metode,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 76/768/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1, alineatul (1) se înlocuiește cu următoarele:
               „(1)   Un «produs cosmetic» înseamnă orice substanță sau preparat destinate punerii în contact cu diferite părți externe ale corpului uman (epidermă, zonele cu păr, unghii, buze și organe genitale externe) sau cu dinții și membranele mucoase ale cavității bucale, exclusiv sau, în principal, cu scopul curățării, parfumării, schimbării aspectului acestora și/sau corectării mirosurilor corpului și/sau protejării sau menținerii lor în condiții bune.”

               2.

               Articolul 2 se înlocuiește cu următoarele:
               „Articolul 2
               Un produs cosmetic introdus pe piață pe teritoriul Comunității nu trebuie să dăuneze sănătății umane în cazul în care este aplicat în condiții de folosire normale sau previzibile, ținând seama, în special, de prezentarea produsului, de etichetarea lui, de orice instrucțiuni de folosire și referitoare la aruncarea lui, precum și de oricare altă indicație sau informație prevăzută de producător sau de agentul său autorizat ori de orice altă persoană responsabilă pentru introducerea produsului pe piața Comunității.
               Prevederea unor astfel de avertismente nu exonerează, în nici un caz, de respectarea altor obligații prevăzute de prezenta directivă.”

               3.

               La articolul 4 alineatul (1) se adaugă următorul punct:

                           „(i)

                           ingrediente sau combinații de ingrediente testate pe animale după 1 ianuarie 1998 pentru respectarea cerințelor prezentei directive.
                           În cazul în care nu s-a progresat suficient în elaborarea unor metode de testare satisfăcătoare care să înlocuiască testele pe animale și, în special, în acele cazuri când, în ciuda eforturilor considerabile, nu au fost validate științific metode alternative de testare care să ofere un nivel echivalent de protecție a consumatorului, având în vedere orientările OECD privind testarea toxicității, Comisia înaintează, până la 1 ianuarie 1997, un proiect de măsuri destinate amânării datei de punere în aplicare a prezentei dispoziții pentru o perioadă suficientă de timp și, în nici un caz, pentru mai puțin de doi ani, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 10. Înainte de înaintarea acestor măsuri, Comisia consultă Comitetul științific pentru cosmetologie.
                           Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport anual privind progresul în dezvoltarea, validarea și acceptarea legală a metodelor alternative la cele care implică experiențe pe animale. Raportul conține date precise asupra numărului și tipului de experiențe efectuate pe animale. Statele membre sunt obligate să adauge aceste date la colecția de date statistice prevăzute de Directiva 86/609/CEE privind protecția animalelor folosite pentru scopuri experimentale și alte scopuri științifice. Comisia asigură în special dezvoltarea, validarea și acceptarea legală a metodelor experimentale care nu folosesc animale vii.”

               4.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 5a
               (1)   Până la 14 decembrie 1994, Comisia redactează, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 10, un inventar al ingredientelor utilizate în produse cosmetice, pe baza informațiilor specifice furnizate de industria respectivă.
               În sensul prezentului articol, «ingredient cosmetic» înseamnă orice substanță chimică sau preparat de origine sintetică sau naturală, cu excepția compușilor parfumanți și aromatici, folosită în compoziția produselor cosmetice.
               Inventarul este împărțit în două secțiuni: una privind materiile prime aromate și parfumate și a doua privind alte substanțe.
               (2)   Inventarul conține informații privind:

                           —

                           identitatea fiecărui ingredient, în special denumirea sa chimică, denumirea CTFA, denumirea conform European Pharmacopoeia, denumirea INN recomandată de Organizația Mondială a Sănătății, denumirile Einecs, Iupac, CAS și numerele de Colour Index, precum și denumirea generală în conformitate cu articolul 7 alineatul (2);

                           —

                           funcția sau funcțiile uzuale îndeplinite de ingredient în produsul finit;

                           —

                           după caz, restricții și condiții de utilizare, precum și avertismente care trebuie tipărite pe etichetă în conformitate cu anexele.

                     (3)   Comisia publică inventarul și îl actualizează periodic conform procedurii prevăzute la articolul 10. Inventarul este un indicator și nu constituie o listă a substanțelor autorizate pentru a fi folosite în produse cosmetice.”

               5.

               La articolul 6 alineatul (1), teza introductivă se înlocuiește cu următoarele:
               „(1)   Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a se asigura că produsele cosmetice pot fi introduse pe piață numai în cazul în care pe container și pe ambalaj sunt inscripționate de neșters, ușor lizibil și cu caractere vizibile, următoarele informații; informațiile menționate la litera (g) pot fi, totuși, indicate numai pe ambalaj.”

               6.

               La articolul 6 alineatul (1), litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                           precauții speciale care trebuie respectate la utilizare, în special cele menționate în coloana «Condiții de utilizare și avertismente care trebuie tipărite pe etichetă» din anexele III, IV, VI și VII, care trebuie să apară pe container și ambalaj, precum și orice informație specială referitoare la precauțiile privind produsele cosmetice pentru uz profesional, în special pentru coafură. În cazul în care acest lucru este imposibil din motive de ordin practic, această informație trebuie inclusă pe un fluturaș, pe o etichetă, pe o bandă sau pe un card la care este trimis consumatorul fie prin informații prescurtate, fie prin simbolul specificat în anexa VIII, care trebuie să apară pe container și pe ambalaj.”

               7.

               La articolul 6 alineatul (1), se adaugă următoarele litere (f) și (g):

                           „(f)

                           funcția produsului, în cazul în care aceasta nu reiese clar din prezentarea produsului;

                           (g)

                           o listă a ingredientelor în ordinea descrescătoare a greutății în momentul adăugării lor. Această listă este precedată de cuvântul «ingrediente». În cazul în care acest lucru este imposibil din motive de ordin practic, ingredientele trebuie indicate consumatorului pe un fluturaș, pe o etichetă, pe o bandă sau pe un card către care consumatorul este referit fie printr-o informație prescurtată, fie prin simbolul specificat în anexa VIII, care trebuie să apară pe container și pe ambalaj.
                           Cu toate acestea, următoarele nu se consideră ingrediente:

                                       —

                                       impurități în materiile prime folosite;

                                       —

                                       materiale tehnice auxiliare folosite la preparare dar care nu sunt prezente în produsul finit;

                                       —

                                       materiale folosite în cantități strict necesare ca solvenți sau acceleratori ai compușilor parfumanți și aromați.

                                 Compușii parfumanți și aromați și materiile lor prime sunt indicați prin cuvintele «parfum» sau «aromă». Ingredientele în concentrații sub 1 % pot fi enumerate în orice ordine după acelea în concentrație mai mare de 1 %. Agenții coloranți pot fi enumerați în orice ordine după alte ingrediente, în conformitate cu numerele de Colour Index sau denumirea adoptată la anexa IV.
                           Pentru produse cosmetice decorative comercializate în mai multe nuanțe, toți coloranții din gamă folosiți pot fi enumerați cu condiția adăugării cuvintelor «poate conține».
                           Un ingredient trebuie identificat prin numele general menționat la articolul 7 alineatul (2) sau, în lipsa acestuia, printr-una din denumirile din articolul 5a alineatul (2) prima liniuță.
                           În conformitate cu procedura stabilită la articolul 10, Comisia adoptă, până la 14 decembrie 1994, criteriile și condițiile în care, din motive legate de secret comercial, un producător poate solicita neincluderea unuia sau mai multor ingrediente pe lista menționată mai sus.”

               8.

               La sfârșitul articolului 6 alineatul (1) se adaugă următoarele două paragrafe:
               „În cazul în care, din motive legate de dimensiune sau formă, este imposibil ca particularitățile menționate la literele (d) și (g) să apară pe un fluturaș inclus, aceste caracteristici apar pe o etichetă, pe o bandă sau pe un card incluse sau atașate la produsul cosmetic.
               În cazul săpunului, sărurilor de baie sau altor produse mici, în cazul în care din motive legate de dimensiune sau formă, particularitățile de la litera (g) nu pot apărea pe etichetă, marcaj, bandă, card sau pe un fluturaș inclus, aceste caracteristici apar pe un aviz în imediata apropiere a containerului în care este expus la vânzare produsul cosmetic.”

               9.

               La sfârșitul articolului 6 alineatul (3) se adaugă următoarele:
               „În plus, orice referință la testarea pe animale trebuie să menționeze clar dacă testele au implicat produsul finit și/sau ingredientele lui.”

               10.

               La articolul 7, alineatul (2) se înlocuiește cu următoarele:
               „(2)   Cu toate acestea, acestea pot solicita ca particularitățile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (f) să fie exprimate cel puțin în limba sau limbile naționale sau oficiale; de asemenea, acestea pot solicita ca particularitățile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (g) să fie exprimate într-un limbaj ușor de înțeles de către consumator. În acest scop, Comisia adoptă un nomenclator de ingrediente generale, în concordanță cu procedura de la articolul 10.”

               11.

               La articolul 7, alineatul (3) se înlocuiește cu următoarele:
               „(3)   În plus, în scopul unui tratament medical prompt și adecvat în eventualitatea unor dificultăți, un stat membru poate solicita ca informații adecvate și suficiente privind substanțele folosite în produsele cosmetice să fie puse la dispoziția autorității competente, care asigură ca informațiile să fie folosite numai în scopurile tratamentului.
               Fiecare stat membru desemnează o autoritate competentă și trimite detalii cu privire la aceasta la Comisie, care publică informațiile în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.”

               12.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 7a
               (1)   Producătorul sau agentul său ori persoana la a cărei comandă s-a fabricat un produs cosmetic sau persoana responsabilă pentru introducerea unui produs cosmetic importat pe piața Comunității pune la dispoziție autorităților competente ale statelor membre, pentru control, toate informațiile specificate pe etichetă în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (a):

                           (a)

                           compoziția calitativă și cantitativă a produsului; în cazul compușilor parfumanți și a parfumurilor, numele și numărul de cod ale compusului și identitatea furnizorului;

                           (b)

                           specificațiile fizico-chimice și microbiologice ale materiilor prime și produsului finit și puritatea și criteriile de control microbiologic ale produsului cosmetic;

                           (c)

                           metoda de fabricație în conformitate cu buna practică de fabricație prevăzută în legislația Comunității sau, în cazul în care nu este prevăzută în aceasta, prevăzută în legislația statului membru în cauză; persoana responsabilă pentru fabricarea sau pentru primul import în Comunitate trebuie să posede un nivel corespunzător de calificare profesională sau experiență în conformitate cu legislația și practica statului membru pe teritoriul căruia au loc fabricația sau primul import;

                           (d)

                           evaluarea siguranței pentru sănătatea umană a produsului finit. În acest scop, producătorul ia în considerare profilul toxicologic general al ingredientului, structura lui chimică și nivelul de expunere al acestuia.
                           În cazul unui produs fabricat în mai multe locuri pe teritoriul Comunității, producătorul poate alege un singur loc de fabricație în care aceste informații sunt puse la dispoziție. În acest scop și, la cerere, acesta este obligat să indice locul ales autorităților de supraveghere în cauză;

                           (e)

                           numele și adresa persoanelor calificate responsabile pentru evaluarea prevăzută la litera (d). Acea persoană trebuie să posede o diplomă, astfel cum este definită la articolul 1 din Directiva 89/48/CEE în domeniile farmaciei, toxicologiei, dermatologiei, medicinei sau unei discipline similare;

                           (f)

                           datele existente privind efectele nedorite asupra sănătății omului, efecte care derivă din folosirea produsului cosmetic;

                           (g)

                           dovada efectului declarat pentru produsul cosmetic, în cazul în care aceasta este justificată de natura efectului sau produsului.

                     (2)   Evaluarea siguranței pentru sănătatea umană menționată la alineatul 1 litera (d) se face în conformitate cu principiul bunei practici de laborator, stabilit de Directiva 87/18/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind apropierea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind aplicarea principiilor bunei practici de laborator și verificarea aplicării lor pentru testele pe substanțe chimice (6).
               (3)   Informațiile menționate la alineatul 1 trebuie să fie accesibile în limba sau limbile naționale ale statului membru în cauză sau într-o limbă ușor accesibilă autorităților competente.
               (4)   Producătorul sau agentul său ori persoana pentru care s-a fabricat la comandă produsul cosmetic, sau persoana responsabilă pentru introducerea pe piața comunitară a produselor cosmetice importate notifică autoritatea competentă a statului membru cu privire la locurile fabricației sau ale importului inițial, adresa locurilor de fabricație sau ale importului inițial în Comunitate al produselor cosmetice, înainte ca acestea să fie introduse pe piața comunitară.
               (5)   Statele membre desemnează autoritățile competente menționate la alineatele 1 și 4 și comunică coordonatele Comisiei, care publică aceste informații în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
               Statele membre se asigură că autoritățile mai sus indicate continuă să coopereze în domenii în care astfel de cooperare este necesară pentru corecta aplicare a directivei.

               13.

               La articolul 8, alineatul (2) se înlocuiește cu următoarele:
               „(2)   Denumirea generală a ingredientelor folosite în produsele cosmetice și, după consultarea Comitetului științific pentru cosmetologie, modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a anexelor sunt adoptate corespunzător, în conformitate cu aceeași procedură.”

               14.

               Se adaugă anexa VIII care apare în anexa la prezenta directivă.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura ca, începând cu 1 ianuarie 1997, nici producătorii, nici importatorii stabiliți pe teritoriul Comunității să nu introducă pe piață produse a căror etichetare nu îndeplinește cerințele prezentei directive.
   (2)   Statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a se asigura că produsele menționate la alineatul 1 nu pot fi vândute sau puse la dispoziția consumatorului final după 31 decembrie 1997.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 14 iunie 1995. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 14 iunie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. TRØJBORG

      (1)  JO C 52, 28.2.1991, p. 6 și JO C 249, 26.9.1992, p. 5.

      (2)  JO C 176, 13.7.1992, p. 92, JO C 150, 31.05.1993.

      (3)  JO C 269, 14.10.1991, p. 15.

      (4)  JO L 262, 27.9.1976, p. 169. Directivă modificată ultima dată de Directiva Comisiei 92/86/CEE (JO L 325, 11.11.1992, p. 18).

      (5)  JO L 358, 18.12.1986, p. 1.

      (6)  JO L 15, 17.1.1987, p. 29.”
   ANEXĂ

      Anexa VIII