title: Directiva 2009/75/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (încercări statice) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               3.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 261/40

      DIRECTIVA 2009/75/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 13 iulie 2009
   privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (încercări statice)
   (versiune codificată)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 79/622/CEE a Consiliului din 25 iunie 1979 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (încercări statice) (3) a fost modificată de mai multe ori în mod substanțial (4). Este necesar, din motive de claritate și de coerență, să se codifice directiva menționată.

               (2)

               Directiva 79/622/CEE este una dintre directivele speciale din sistemul de omologare CE de tip prevăzut de Directiva 74/150/CEE a Consiliului din 4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți, înlocuită prin Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora și a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate (5) și stabilește cerințe tehnice cu privire la designul și construcția tractoarelor agricole sau forestiere în ceea ce privește dispozitivele de protecție în caz de răsturnare (încercări statice). Aceste cerințe tehnice vizează apropierea legislațiilor statelor membre în vederea aplicării, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 2003/37/CE. Prin urmare, dispozițiile Directivei 2003/37/CE privind tractoarele agricole sau forestiere, remorcile acestora și echipamentul remorcat interschimbabil al acestora, sistemele, componentele și unitățile tehnice ale acestor vehicule se aplică prezentei directive.

               (3)

               Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa X partea B,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică tractoarelor definite la articolul 2 litera (j) din Directiva 2003/37/CE care au următoarele caracteristici:

               (a)

               gardă la sol de maximum 1 000 milimetri;

               (b)

               ecartament fix sau ecartament reglabil al uneia dintre axele motorului de 1 150 milimetri sau mai mult;

               (c)

               posibilitatea de a fi echipate cu un dispozitiv de montare în mai multe puncte pentru uneltele amovibile și cu un dispozitiv de tracțiune;

               (d)

               masă mai mare sau egală cu 800 de kilograme, corespunzătoare masei fără încărcătură a tractorului menționată la punctul 2.1.1 din anexa I la Directiva 2003/37/CE, inclusiv dispozitivul de protecție în caz de răsturnare montat în conformitate cu prezenta directivă și pneurile cu cea mai mare dimensiune recomandată de constructor.

         Articolul 2
   (1)   Fiecare stat membru omologhează orice tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestuia pe tractor, în conformitate cu normele de fabricație și de încercări prevăzute în anexele I-V.
   (2)   Statul membru care a efectuat omologarea CE de tip ia măsurile necesare pentru a supraveghea, în măsura în care este necesar, respectarea conformității producției cu tipul omologat, în colaborare, atunci când este cazul, cu autoritățile competente ale altor state membre. Această supraveghere se limitează la sondaje.
   Articolul 3
   Statele membre atribuie constructorului unui tractor sau fabricantului unui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare sau reprezentanților autorizați ai acestora o marcă de omologare CE de tip în conformitate cu modelul stabilit la anexa VI pentru fiecare tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare, cât și pentru montarea acestuia pe tractorul pe care îl omologhează în temeiul articolului 2.
   Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea unor mărci care pot crea confuzii între aceste dispozitive, al căror tip a fost omologat în temeiul articolului 2, și alte dispozitive.
   Articolul 4
   Statele membre nu pot interzice introducerea pe piață a dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor din motive privind fabricarea lor, atât timp cât acestea poartă marca de omologare CE de tip.
   Cu toate acestea, un stat membru poate interzice introducerea pe piață a unor dispozitive care poartă marca de omologare CE de tip care, în mod sistematic, nu sunt conforme cu tipul omologat.
   Statul membru în cauză informează de îndată celelalte state membre și Comisia cu privire la măsurile luate, precizând motivele deciziei sale.
   Articolul 5
   Autoritățile competente ale fiecărui stat membru trimit autorităților competente ale celorlalte state membre, în termen de o lună, o copie a certificatelor de omologare CE de tip, al căror model figurează în anexa VII, stabilite pentru fiecare tip de dispozitiv de protecție în caz de răsturnare pe care îl omologhează sau pe care refuză să îl omologheze.
   Articolul 6
   (1)   În cazul în care statul membru care a acordat omologarea CE de tip constată că mai multe dispozitive de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor, care au aceeași marcă de omologare CE de tip, nu sunt conforme cu tipul omologat, ia măsurile necesare pentru a asigura conformitatea fabricării cu tipul omologat.
   Autoritățile competente ale statului membru în cauză informează autoritățile celorlalte state membre despre măsurile luate, care pot ajunge, în cazul unei lipse de conformitate grave și repetate, până la retragerea omologării CE de tip.
   Aceste autorități adoptă aceleași măsuri în cazul în care sunt informate de către autoritățile competente ale unui alt stat membru despre existența unei astfel de lipse de conformitate.
   (2)   Autoritățile competente ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, cu privire la retragerea omologării CE de tip acordate, precum și la motivele care justifică această măsură.
   Articolul 7
   Orice decizie de refuz sau de retragere a omologării CE de tip sau de interzicere a introducerii pe piață sau a utilizării, luată în conformitate cu dispozițiile adoptate în aplicarea prezentei directive, trebuie să fie motivată temeinic.
   Decizia este comunicată părții interesate, indicându-se căile de atac prevăzute în legislația în vigoare în statele membre și termenele în care pot fi introduse acestea.
   Articolul 8
   (1)   Statele membre nu pot refuza omologarea CE de tip, eliberarea documentului prevăzut la articolul 2 litera (u) din Directiva 2003/37/CE sau omologarea națională de tip a unui tip de tractor din motive privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, în cazul în care acestea respectă cerințele prevăzute în anexele I-IX.
   (2)   Statele membre nu pot elibera documentul prevăzut la articolul 2 litera (u) din Directiva 2003/37/CE pentru un tip de tractor, în cazul în care acesta nu respectă cerințele prezentei directive.
   Statele membre pot refuza omologarea națională a unui tip de tractor, în cazul în care acesta nu respectă cerințele prezentei directive.
   Articolul 9
   Statele membre nu pot refuza înmatricularea sau interzice vânzarea, prima punere în circulație sau utilizarea tractoarelor din motive ce privesc dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, în cazul în care acestea respectă cerințele prevăzute în anexele I-IX.
   Articolul 10
   În cadrul omologării CE de tip, orice tractor menționat la articolul 1 trebuie să fie echipat cu un dispozitiv de protecție în caz de răsturnare corespunzător cerințelor din anexele I-IV.
   Cu toate acestea, tractoarele definite la articolul 1 din Directiva 2009/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare a tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (6) pot fi echipate, în scopul omologării CE de tip, cu un dispozitiv de protecție în caz de răsturnare corespunzător cerințelor din anexele I-IV la respectiva directivă.
   Articolul 11
   Modificările necesare pentru adaptarea la progresul tehnic a cerințelor din anexele I-IX se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 20 alineatul (3) din Directiva 2003/37/CE.
   Articolul 12
   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 13
   Directiva 79/622/CEE, astfel cum a fost modificată prin actele menționate în anexa X partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa X partea B.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa XI.
   Articolul 14
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Se aplică de la 1 ianuarie 2010.
   Articolul 15
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. ERLANDSSON

      (1)  JO C 211, 19.8.2008, p. 17.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 17 iunie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 22 iunie 2009.

      (3)  JO L 179, 17.7.1979, p. 1.

      (4)  A se vedea anexa X partea A.

      (5)  JO L 171, 9.7.2003, p. 1.

      (6)  A se vedea pagina 1 din prezentul Jurnal Oficial.

      LISTA ANEXELOR

                     ANEXA I

               Condiții de omologare CE de tip

                     ANEXA II

               Condiții de încercare a rezistenței structurilor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor

                     ANEXA III

               Procedura de încercare

                     ANEXA IV

               Figuri

                     ANEXA V

               Model de proces-verbal privind încercările de omologare CE de tip pentru o structură de protecție (cabină sau cadru de siguranță) în ceea ce privește rezistența acesteia, precum și rezistența montării acesteia pe tractor (încercări statice)

                     ANEXA VI

               Marcare

                     ANEXA VII

               Model de certificat de omologare CE de tip

                     ANEXA VIII

               Condiții de omologare CE de tip

                     ANEXA IX

               Model de anexă la certificatul de omologare CE a unui tip de tractor în ceea ce privește rezistența structurilor de protecție în caz de răsturnare (cabină sau cadru de securitate), precum și a montării acestora pe tractor (încercări statice)

                     ANEXA X

                  Partea A: Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare
                  Partea B: Termene de transpunere în dreptul intern

                     ANEXA XI

               Tabel de corespondență

         ANEXA I

            Condiții de omologare CE de tip

         1.   DEFINIȚIE

                     1.1.

                     Se înțeleg prin „dispozitiv de protecție în caz de răsturnare” (cabină sau cadru de securitate), denumit în continuare „structură de protecție”, structurile prevăzute pe un tractor cu scopul esențial de a evita sau de a limita riscurile la care se expune conducătorul în cazul răsturnării tractorului în timpul utilizării normale a acestuia.

                     1.2.

                     Structurile menționate la punctul 1.1 se caracterizează prin faptul că, în timpul încercărilor prevăzute în anexele II și III, acestea comportă un spațiu liber suficient de mare pentru a-l proteja pe conducător.

               2.   CONDIȚII GENERALE

                     2.1.

                     Toate structurile de protecție în caz de răsturnare, precum și montarea acestora pe tractor trebuie astfel concepute și construite încât să asigure scopul esențial indicat la punctul 1.

                     2.2.

                     Această condiție este considerată îndeplinită în cazul în care sunt îndeplinite cerințele din anexele II și III.

               3.   CEREREA DE OMOLOGARE CE DE TIP

                     3.1.

                     Cererea de omologare CE de tip în ceea ce privește rezistența structurilor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor se înaintează de către constructorul tractorului sau de către fabricantul structurii de protecție în caz de răsturnare sau de către reprezentanții autorizați ai acestora.

                     3.2.

                     Aceasta este însoțită de documentele următoare, în trei exemplare, și de indicațiile următoare:

                                 —

                                 desen, cu scara sau indicarea dimensiunilor, al dispunerii de ansamblu a structurii de protecție. Acest desen trebuie să reproducă în special piesele de montare în detaliu;

                                 —

                                 fotografii din lateral și din spate care să indice detaliile de montare;

                                 —

                                 descriere succintă a structurii de protecție, cuprinzând tipul de construcție, sistemele de montare pe tractor și, dacă este cazul, detalii ale caroseriei, mijloacele de acces și posibilitățile de degajare, precizări privind capitonarea interioară, caracteristici care pot împiedica rostogolirile succesive ale tractorului și detalii referitoare la sistemul de încălzire și de ventilație;

                                 —

                                 date privind materialele utilizate pentru structurile și elementele de montare ale structurii de protecție (a se vedea anexa V).

                     3.3.

                     Se prezintă serviciului tehnic însărcinat cu încercările de omologare un tractor reprezentativ pentru tipul de tractor căruia îi este destinată structura de protecție care trebuie omologată. Acest tractor se echipează cu structura de protecție.

                     3.4.

                     Posesorul omologării CE de tip poate solicita ca aceasta să fie extinsă la alte tipuri de tractoare. Autoritățile competente care au acordat omologarea CE de tip inițială acordă extinderea solicitată în cazul în care structura de protecție și tipul (tipurile) de tractor pentru care este solicitată extinderea omologării CE de tip inițiale îndeplinesc următoarele condiții:

                                 —

                                 masa tractorului fără încărcătură, definită în anexa II punctul 1.3, nu depășește cu mai mult de 5 % masa de referință utilizată la încercare;

                                 —

                                 modul de montare și punctele de montare pe tractor sunt identice;

                                 —

                                 componentele care pot servi drept suport pentru dispozitivul de protecție în caz de răsturnare, cum ar fi aripile și capotajul, sunt identice;

                                 —

                                 poziția și dimensiunile critice ale scaunului în interiorul structurii de protecție și pozițiile relative ale structurii de protecție și ale tractorului trebuie să fie de așa manieră încât zona de degajare continuă sa fie protejată de structură pe durata diverselor faze ale încercărilor, oricare ar fi deformările suferite.

               4.   INSCRIPȚII

                     4.1.

                     Orice structură de protecție, conformă tipului omologat, trebuie să aibă următoarele inscripții:

                                 4.1.1.

                                 marca de comerț sau de fabrică;

                                 4.1.2.

                                 marca de omologare în conformitate cu modelul care figurează în anexa VI;

                                 4.1.3.

                                 numărul de serie al structurii de protecție;

                                 4.1.4.

                                 marca și tipul (tipurile) de tractoare cărora le este destinată structura de protecție.

                     4.2.

                     Toate aceste indicații trebuie să figureze pe o plăcuță.

                     4.3.

                     Inscripțiile trebuie aplicate în așa fel încât să fie vizibile, lizibile și de neșters.

         ANEXA II

            Condiții de încercare a rezistenței structurilor de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acestora pe tractor

         1.   GENERALITĂȚI
         1.1.   Scopul încercărilor
         Încercările efectuate cu dispozitive speciale sunt destinate simulării sarcinilor preluate de către structura de protecție în caz de răsturnare a tractorului. Aceste încercări, descrise în anexa III, trebuie să permită evaluarea rezistenței structurii de protecție în caz de răsturnare, precum și a montării acesteia pe tractor, precum și a oricărei părți a tractorului care transmite sarcina de încercare.
         1.2.   Pregătirea încercărilor
         1.2.1.   Structura de protecție trebuie să fie conformă cu indicațiile producției în serie. Aceasta este montată în conformitate cu metoda indicată de către constructori, pe unul dintre tractoarele pentru care este concepută. Pentru încercare nu este necesar să se dispună de un tractor întreg; cu toate acestea, structura de protecție și părțile tractorului care va fi testat, pe care este montată această structură, trebuie să constituie o instalație operațională, denumită în continuare „ansamblu”.
         1.2.2.   Ansamblul trebuie fixat de așa manieră pe bancul de probă încât sub sarcină, elementele care leagă ansamblul de bancul de probă să nu sufere decât deformări minime în raport cu structura de protecție. Metoda de fixare a ansamblului pe placa de bază nu trebuie să modifice rezistența ansamblului.
         1.2.3.   Ansamblul trebuie menținut și fixat sau modificat de așa manieră încât toată forța încercării să fie absorbită de structura de protecție și de punctele sale de fixare pe elementele rigide ale tractorului.
         1.2.3.1.   Pentru a fi îndeplinite cerințele de la punctul 1.2.3, modificarea trebuie să aibă ca efect închiderea oricărui sistem de suspensie a tractorului în mișcare, astfel încât acesta să nu absoarbă nici o fracțiune din energia încercării.
         1.2.4.   La efectuarea încercărilor, tractorul trebuie echipat cu toate elementele producției în serie care pot influența rezistența structurii de protecție sau care pot fi necesare la încercarea rezistenței.
         Elementele care ar putea genera riscuri în zona de degajare trebuie de asemenea să fie prezente, pentru a se putea evalua dacă sunt întrunite condițiile cerute la punctul 4.
         Toate elementele pe care șoferul însuși le poate îndepărta sunt retrase în momentul testărilor. În cazul în care este posibilă menținerea deschisă a ușilor și a ferestrelor sau îndepărtarea lor în timpul utilizării, acestea trebuie să fie menținute deschise sau trebuie îndepărtate pe durata testărilor, pentru a nu contribui la creșterea rezistenței structurii de protecție. În cazul în care, în această poziție, ele constituie un pericol pentru șofer în cazul răsturnării tractorului, acest fapt trebuie menționat în raportul de testare.
         1.3.   Masa tractorului
         Masa de referință mt, utilizată în formule (a se vedea anexa III) pentru a calcula energiile și forța de impact, este cel puțin egală cu cea definită la punctul 2.1.1 din anexa I la Directiva 2003/37/CE (și anume, fără accesorii, dar cu lichid de răcire, lubrifianți, carburant, utilaj și conducător), la care se adaugă structura de protecție și se scad 75 de kilograme.
         Nu se iau în considerare greutățile opționale din față sau din spate, lesturile anvelopelor, instrumentele și echipamentele purtate sau orice element special.
         2.   APARATURĂ ȘI ECHIPAMENT
         2.1.   Încercări de sarcini orizontale (laterale și longitudinale)
         2.1.1.   Material, echipament și dispozitive de ancorare care asigură montarea solidă a ansamblului pe placa de bază, independent de anvelope, în cazul în care acestea există.
         2.1.2.   Dispozitiv ce permite aplicarea unei forțe orizontale pe structura de protecție, astfel cum este reprezentată aceasta în figurile 1 și 2 din anexa IV, cu ajutorul unei grinzi rigide.
         2.1.2.1.   Dimensiunea verticală a extremității grinzii rigide trebuie să fie de 150 de milimetri.
         2.1.2.2.   Se procedează în așa fel încât sarcina să fie distribuită uniform, în conformitate cu direcția normală a sarcinii de-a lungul unei grinzi cu o lungime cuprinsă între 250 și 700 de milimetri și care să aibă între aceste limite o lungime care să fie multiplu exact de 50 de milimetri.
         2.1.2.3.   Marginile grinzii în contact cu structura de protecție trebuie să fie curbe, cu o rază maximă de 50 de milimetri.
         2.1.2.4.   Trebuie montate articulații cardanice sau echivalente pentru a evita ca încărcătura să determine o rotație sau o deplasare a dispozitivului într-o direcție diferită de cea a încărcăturii.
         2.1.2.5.   În cazul în care cadrul structurii de protecție care suportă sarcina nu este rectiliniu în plan orizontal și perpendicular pe direcția sarcinii, spațiul se umple de așa manieră încât sarcina să fie distribuită pe această lungime.
         2.1.3.   Echipament destinat să măsoare, în limita posibilităților tehnice, energia absorbită de structura de protecție și de părțile rigide ale tractorului pe care este montată, de exemplu prin măsurarea forței aplicate și a deplasării punctului de aplicare al acesteia în funcție de direcția forței în raport cu un punct de pe șasiul tractorului.
         2.1.4.   Dispozitive permițând a se stabili dacă vreo parte a structurii de protecție a pătruns în zona de degajare în cursul încercării. În acest scop, poate fi utilizat un dispozitiv conform celui din figura 6 din anexa IV.
         2.2.   Încercări de strivire (în față și în spate)
         2.2.1.   Material, echipament și dispozitive de ancorare adecvate pentru a monta solid tractorul pe placa de bază, independent de anvelope.
         2.2.2.   Dispozitive care permit aplicarea unei forțe verticale pe structura de protecție, astfel cum se indică în figura 3 din anexa IV, grinda rigidă de strivire având o lățime de 250 de milimetri.
         2.2.3.   Echipament pentru măsurarea forței verticale totale aplicate.
         2.2.4.   Dispozitive permițând a se stabili dacă vreo parte a structurii de protecție a pătruns în zona de degajare în cursul încercării. În acest scop, poate fi utilizat un dispozitiv conform celui din figura 6 din anexa IV.
         2.3.   Toleranța la măsurări
         2.3.1.   Dimensiuni: ± 3 milimetri
         2.3.2.   Deformare: ± 3 milimetri
         2.3.3.   Masa tractorului: ± 20 de kilograme
         2.3.4.   Sarcini și forțe: ± 2 %
         2.3.5.   Direcția sarcinii: abatere de la direcțiile orizontale și verticale specificate în anexa III:

                     —

                     la începutul încercării, sub sarcină nulă ± 2 grade;

                     —

                     în timpul încercării, sub sarcină 10 grade deasupra orizontalei și 20 de grade sub orizontală. Aceste abateri trebuie reduse pe cât posibil.

               3.   ÎNCERCĂRI
         3.1.   Generalități
         3.1.1.   Desfășurarea încercărilor
         3.1.1.1.   Încercările se desfășoară în ordinea următoare:

                     3.1.1.1.1.

                     Sarcina longitudinală (a se vedea anexa III punctul 1.2)
                     Pentru tractoarele la care cel puțin 50 % din masă, astfel cum este aceasta definită la punctul 1.3, se sprijină pe roțile spate, sarcina longitudinală se aplică din spate (cazul 1). Pentru celelalte tractoare, sarcina longitudinală se aplică din față (cazul 2).

                     3.1.1.1.2.

                     Prima încercare de strivire
                     Prima încercare de strivire se efectuează la extremitatea structurii pe care a fost aplicată încărcătura longitudinală, și anume:

                                 —

                                 în spate, în cazul 1 (a se vedea anexa III punctul 1.5); sau

                                 —

                                 în față, în cazul 2 (a se vedea anexa III punctul 1.6).

                     3.1.1.1.3.

                     Sarcina laterală (a se vedea anexa III punctul 1.3).

                     3.1.1.1.4.

                     A doua încercare de strivire
                     A doua încercare de strivire se efectuează la extremitatea structurii opuse celei căreia i s-a aplicat sarcina longitudinală, și anume:

                                 —

                                 în față, în cazul 1 (a se vedea anexa III punctul 1.6); sau

                                 —

                                 în spate, în cazul 2 (a se vedea anexa III punctul 1.5).

                     3.1.1.1.5.

                     A doua încercare cu sarcină longitudinală (a se vedea anexa III punctul 1.7)
                     A doua încercare cu sarcină se efectuează pe tractoare echipate cu o structură de protecție basculantă, în cazul în care sarcina longitudinală (a se vedea punctul 3.1.1.1.1) nu a fost aplicată în direcția care ar fi avut ca efect bascularea structurii de protecție.

               3.1.1.2.   În cazul în care vreo parte oarecare a echipamentului de fixare se deplasează sau se sparge în cursul încercării, aceasta trebuie reluată.
         3.1.1.3.   Nu se admit reparații și reglaje ale tractorului sau ale structurii de protecție în cursul încercărilor.
         3.1.2.   Ecartamentul roților
         Roțile sunt dispuse sau depărtate în așa fel încât să nu se producă nicio interferență a acestora cu structura de rezistență pe durata încercărilor.
         3.1.3.   Demontarea elementelor care nu comportă riscuri
         Toate elementele tractorului și ale structurii de protecție care, ca unități complete, constituie o protecție pentru conducător – inclusiv dispozitivul de protecție împotriva intemperiilor – sunt furnizate împreună cu tractorul în vederea efectuării verificării de omologare.
         Structura de protecție supusă încercărilor poate să nu fie echipată cu parbriz, cu oglinzi laterale sau retrovizoare, cu geamuri din securit sau din alt material similar, cu panouri detașabile, cu echipamente sau cu accesorii care nu au rol de consolidare a structurii și care nu generează riscuri în caz de răsturnare.
         3.1.4.   Aparatura de măsură
         Structura de protecție trebuie echipată cu instrumentele necesare obținerii datelor prevăzute pentru trasarea diagramei forță/deformări (a se vedea figura 4 din anexa IV). Deformările totale și permanente ale structurii de protecție se măsoară și se notează pentru fiecare fază a încercării (a se vedea figura 5 din anexa IV).
         3.1.5.   Direcția sarcinii
         Atunci când poziția scaunului nu este în planul median al tractorului și/sau atunci când rezistența structurii de protecție este asimetrică, sarcina laterală se aplică pe partea care, în majoritatea cazurilor, intră în zona de degajare în cursul încercărilor (a se vedea și anexa III punctul 1.3).
         4.   CONDIȚII DE OMOLOGARE
         4.1.   Se consideră că o structură de protecție prezentată pentru omologare CE de tip îndeplinește cerințele privind rezistența în cazul în care, după încercări, îndeplinește următoarele condiții:

                     4.1.1.

                     Structura de protecție nu a pătruns în nicio parte a spațiului liber descris la punctul 3.2 din anexa III sau a protejat în permanență acest spațiu pe durata testărilor menționate la punctele 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 și, după caz, 1.7 de la anexa III.
                     În cazul în care s-a efectuat o testare de suprasarcină, forța aplicată în faza în care este absorbită energie specifică trebuie să fie mai mare de 0,8 din Fmax care apare atât în timpul testării principale, cât și în timpul testării de suprasarcină respective (a se vedea figurile 4b și 4c de la anexa IV).

                     4.1.2.

                     În cursul încercărilor, structura de protecție nu trebuie să exercite niciun fel de tensiune asupra structurii scaunului.

                     4.1.3.

                     În punctul în care se obține nivelul necesar de energie la fiecare dintre testările specificate de sarcină orizontală, forța trebuie să fie mai mare de 0,8 Fmax.

               4.2.   În afară de aceasta, nu trebuie să existe niciun element care să comporte un risc anume, de exemplu, pentru conducător, capitonarea insuficientă a feței interne a acoperișului sau a oricărui alt loc în care conducătorul riscă să se lovească la cap.
         5.   PROCESUL-VERBAL DE ÎNCERCARE
         5.1.   Procesul-verbal de încercare se anexează certificatului de omologare CE de tip menționat în anexa VII. Un model de proces-verbal figurează în anexa V. Procesul-verbal trebuie să conțină:

                     5.1.1.

                     o descriere generală a formei și a construcției structurii de protecție (a se vedea anexa V privind dimensiunile obligatorii), precum și o descriere a posibilităților de acces normale și a ieșirilor de siguranță, dispoziții privind sistemul de încălzire și de ventilație, precum și celelalte amenajări, dacă este cazul, și în cazul în care pot influența zona de degajare sau să creeze un risc;

                     5.1.2.

                     precizări cu privire la orice dispozitiv special, mai ales pentru a împiedica rostogolirile succesive ale tractorului;

                     5.1.3.

                     o scurtă indicație privind orice capitonare interioară;

                     5.1.4.

                     indicarea tipului de parbriz și de suprafață vitrată utilizat, precum și a oricărei mărci de omologare CE de tip sau a altei mărci încorporate.

               5.2.   În cazul extinderii unei omologări CE la alte tipuri de tractoare, procesul-verbal trebuie să conțină o referire exactă la procesul-verbal de omologare CE de tip inițială, precum și indicații precise privind condițiile stabilite în anexa I punctul 3.4.
         5.3.   Procesul-verbal trebuie să permită identificarea clară a tipului de tractor (marca, tipul și descrierea comercială etc.) utilizat în cursul efectuării încercărilor și a tipurilor cărora le este destinată structura de protecție.
         6.   SIMBOLURI

                     mt

                     =

                     masa de referință a tractorului (kilograme), astfel cum este aceasta definită la punctul 1.3.

                     D

                     =

                     deformarea (în milimetri) a dispozitivului în punctul de aplicare a sarcinii pe axa aplicării.

                     D’

                     =

                     deformarea (în milimetri) a structurii pentru energia calculată cerută.

                     F

                     =

                     forța de sarcină statică (N: newtoni).

                     Fmax

                     =

                     forța de încărcare statică maximă care apare în cursul aplicării sarcinii (N), cu excepția suprasarcinii.

                     F’

                     =

                     forța pentru energia calculată cerută.

                     F-D

                     =

                     curba forță/deformare.

                     Eis

                     =

                     energia de intrare care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii laterale (J: jouli).

                     Eil 1

                     =

                     energia de intrare care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii longitudinale (J).

                     Eil 2

                     =

                     energia de intrare care trebuie absorbită în timpul aplicării celei de-a doua sarcini longitudinale (J).

                     Fr

                     =

                     forța aplicată în spate în timpul încercării de strivire (N).

                     Ff

                     =

                     forța aplicată în față în timpul încercării de strivire (N).

         ANEXA III

            PROCEDURA DE ÎNCERCARE

         1.   SARCINA ORIZONTALĂ ȘI ÎNCERCĂRILE DE STRIVIRE
         1.1.   Condițiile generale ale încercărilor de sarcină orizontală
         1.1.1.   Sarcinile aplicate pe structura de protecție sunt repartizate cu ajutorul unei grinzi rigide în conformitate cu cerințele de la punctul 2.1.2 din anexa II, amplasată perpendicular în sensul aplicării sarcinii, această grindă rigidă putând fi echipată cu un dispozitiv care să nu-i permită alunecarea în lateral. Viteza de deformare sub sarcină nu trebuie să depășească 5 milimetri pe secundă. În timpul aplicării sarcinii, pentru a se asigura precizia măsurărilor, valorile F și D se notează simultan pentru creșteri de deformare mai mici sau egale cu 15 milimetri. Din momentul în care se începe aplicarea sarcinii, aceasta nu mai trebuie redusă până la încheierea încercării; cu toate acestea, este permisă încetarea măririi ei, în cazul în care este necesar, de exemplu pentru a se înregistra măsurările.
         1.1.2.   În cazul în care ansamblul structurii care suportă sarcina este rotunjit, trebuie respectate cerințele prevăzute la punctul 2.1.2.5 din anexa II. Aplicarea sarcinii trebuie să îndeplinească, de asemenea, cerințele de la punctul 1.1.1 de mai sus și de la punctul 2.1.2 din anexa II.
         1.1.3.   În cazul în care nu există un cadru rezistent în punctul de aplicare, se pot restabili condițiile de încercare, utilizând o altă grindă, care nu trebuie, cu toate acestea, să consolideze structura de protecție.
         1.1.4.   Structura de protecție se verifică vizual la sfârșitul fiecărei încercări, după eliminarea sarcinii. În cazul în care s-au produs rupturi sau fisuri pe durata încercării de sarcină, se efectuează încercarea de suprasarcină prevăzută la punctul 1.4 de mai jos, înainte de a se aplica sarcina următoare în ordinea indicată la punctul 3.1.1.1 din anexa II.
         1.2.   Sarcina longitudinală (a se vedea figura 2 din anexa IV)
         Sarcina se aplică orizontal, pe o linie paralelă cu planul median vertical al tractorului.
         Pentru tractoarele cu cel puțin 50 % din masa lor, astfel cum se definește la punctul 1.3 din anexa II, pe roțile din spate, sarcina longitudinală spate și sarcina laterală se aplică de o parte și de alta a planului median longitudinal al structurii de protecție. Pentru tractoarele cu cel puțin 50 % din masa lor pe roțile din față, sarcina longitudinală față se aplică de aceeași parte a planului median longitudinal al structurii de protecție ca și sarcina laterală.
         Sarcina se aplică pe traversa superioară a structurii de protecție (respectiv pe partea care ar putea lovi prima solul în caz de răsturnare).
         Punctul de aplicare a sarcinii se situează la o distanță corespunzătoare unei șesimi din lățimea părții superioare a structurii de protecție, măsurată dinspre colțul exterior spre interior. Lățimea structurii de protecție trebuie să corespundă distanței care separă două linii paralele cu planul median vertical al tractorului și care întâlnesc extremitățile exterioare ale structurii de protecție din planul orizontal care întâlnește, la rândul său, fața superioară a traverselor superioare.
         Lungimea grinzii nu trebuie să fie mai mică de o treime din lățimea structurii de protecție (astfel cum este descrisă anterior) și să nu depășească cu mai mult de 49 milimetri această valoare minimă.
         Sarcina longitudinală se aplică din spate sau din față, astfel cum se precizează la punctul 3.1.1.1 din anexa II.
         Testarea se oprește atunci când:

                     (a)

                     energia de deformare absorbită de structura de protecție este egală sau mai mare decât energia de intrare cerută Eil 1 (unde Eil 1 = 1,4 mt);

                     (b)

                     structura de protecție pătrunde în spațiul liber sau lasă neprotejat acest spațiu.

               1.3.   Sarcina laterală (a se vedea figura 1 din anexa IV)
         Sarcina se aplică orizontal și perpendicular pe planul median vertical al tractorului. Aceasta se aplică pe marginea superioară a structurii de protecție la 300 de milimetri în fața punctului de referință al scaunului, scaunul fiind în poziția cea mai din spate (a se vedea punctul 2.3.1). Dacă structura de protecție prezintă în lateral o proeminență care ar putea atinge prima solul în caz de răsturnare, sarcina se aplică în acest loc. În cazul unui tractor cu post de comandă reversibil, sarcina se aplică la extremitatea superioară a structurii de protecție, la mijlocul celor două puncte de referință ale scaunului.
         Grinda trebuie să fie cât mai lungă posibil, însă nu trebuie să depășească 700 de milimetri.
         Se întrerupe încercarea atunci când:

                     (a)

                     energia de deformare absorbită de structura de protecție este egală sau mai mare decât energia de intrare cerută Eis (unde Eis = 1,75 mt);

                     (b)

                     structura de protecție pătrunde în zona de degajare sau lasă neprotejată această zonă.

               1.4.   Testarea de suprasarcină (a se vedea figurile 4a, 4b și 4c din anexa IV)
         1.4.1.   Testarea de suprasarcină trebuie efectuată în cazul în care forța descrește cu peste 3 % în timpul ultimelor 5 % din deformarea înregistrată, atunci când energia cerută este absorbită de structură (a se vedea figura 4b).
         1.4.2.   Testarea de suprasarcină presupune creșterea treptată a sarcinii orizontale cu valori de câte 5 % din energia inițială cerută până la un prag maxim de 20 % din energia adăugată (a se vedea figura 4c).
         1.4.2.1.   Testarea de suprasarcină se consideră satisfăcătoare dacă, după fiecare creștere cu 5, 10 sau 15 % a energiei cerute, forța descrește cu mai puțin de 3 % pentru o creștere de 5 % și rămâne mai mare de 0,8 Fmax.
         1.4.2.2.   Testarea de suprasarcină se consideră satisfăcătoare dacă, după ce structura a absorbit 20 % din energia adăugată, forța este mai mare de 0,8 Fmax.
         1.4.2.3.   Fisurile sau rupturile suplimentare și/sau pătrunderea în spațiul liber sau neprotejarea acestui spațiu ca urmare a unei deformări elastice sunt admise în timpul testării de suprasarcină. Cu toate acestea, după îndepărtarea sarcinii, structura nu trebuie să mai pătrundă în zona spațiului liber, care trebuie să fie protejat în totalitate.
         1.5.   Strivire în spate
         Grinda se plasează pe traversa superioară a structurii de protecție aflate cel mai în spate; rezultanta forțelor de strivire se situează în planul de referință longitudinal vertical. Se aplică o forță Fr = 20 mt.
         Atunci când partea din spate a acoperișului structurii de protecție nu poate suporta toată forța de strivire, trebuie aplicată această forță până când acoperișul va fi atât de deformat încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecție cu partea din spate a tractorului capabilă să suporte greutatea tractorului în caz de răsturnare. Forța este apoi eliminată și tractorul sau forța de strivire se restabilește astfel încât grinda să fie deasupra punctului structurii de protecție capabil să suporte tractorul complet răsturnat. Se aplică apoi forța Fr.
         Forța Fr se aplică cel puțin cinci secunde după dispariția oricărei deformări vizibile.
         Se întrerupe încercarea în cazul în care structura pătrunde în zona de degajare sau lasă neprotejată această zonă.
         1.6.   Strivire în față
         Grinda se plasează pe traversa superioară cea mai din față a structurii de protecție, iar rezultanta forțelor de strivire se situează în planul de referință longitudinal vertical. Se aplică o forță Ff = 20 mt.
         Atunci când partea din față a acoperișului structurii de protecție nu poate suporta toată forța de strivire, trebuie aplicată această forță până când acoperișul va fi atât de deformat încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecție cu partea din față a tractorului capabilă să suporte greutatea tractorului în caz de răsturnare. Forța este apoi eliminată și tractorul sau forța de strivire se restabilește astfel încât grinda să fie deasupra punctului structurii de protecție capabil să suporte tractorul complet răsturnat. Se aplică apoi forța Ff.
         Forța Ff se aplică cel puțin 5 secunde după dispariția oricărei deformări vizibile.
         Se întrerupe încercarea în cazul în care structura pătrunde în zona de degajare sau lasă neprotejată această zonă.
         1.7.   A doua sarcină longitudinală
         Sarcina se aplică orizontal, pe o linie paralelă cu planul median vertical al tractorului.
         A doua sarcină longitudinală se aplică din spate sau din față, astfel cum se definește la punctul 3.1.1.1 din anexa II.
         Aceasta se aplică în direcția opusă și în colțul cel mai îndepărtat de sarcina longitudinală prevăzută la punctul 1.2.
         Aceasta se aplică pe traversa superioară a structurii de protecție (și anume pe partea care ar putea atinge prima solul în caz de răsturnare).
         Punctul de aplicare al sarcinii se situează la o distanță corespunzătoare unei șesimi din lățimea vârfului structurii de protecție, măsurată spre interior dinspre colțul exterior. Lățimea structurii de protecție trebuie să corespundă distanței dintre două linii paralele cu planul median vertical al tractorului, linii care întâlnesc extremitățile exterioare ale structurii de protecție în planul orizontal care întâlnește, la rândul său, fața superioară a traverselor superioare.
         Lungimea grinzii nu trebuie să fie mai mică de o treime din lățimea structurii de protecție (astfel cum este aceasta descrisă anterior) și nici mai mare cu mai mult de 49 de milimetri decât acest minim.
         Se întrerupe încercarea atunci când:

                     (a)

                     energia de deformare absorbită de structura de protecție este egală cu sau mai mare decât energia de intrare cerută Eil 2 (unde Eil 2 = 0,35 mt);

                     (b)

                     structura de protecție pătrunde în zona de degajare sau lasă neprotejată această zonă.

               2.   ZONA DE DEGAJARE
         2.1.   Zona de degajare este ilustrată în figura 6 din anexa IV și este definită în raport cu un plan vertical de referință, în general longitudinal pe tractor și care trece printr-un punct de referință al scaunului, descris la punctul 2.3, și prin centrul volanului. Se presupune că planul de referință se deplasează orizontal cu scaunul și cu volanul în momentul aplicării sarcinilor, dar rămâne perpendicular pe podeaua tractorului sau a structurii de protecție, în cazul în care acest dispozitiv este montat elastic.
         Când volanul este reglabil, acesta trebuie să fie în poziția normală pentru un conducător așezat.
         2.2.   Limitele zonei sunt specificate în modul următor:
         2.2.1.   planuri verticale situate la 250 de milimetri de fiecare parte a planului de referință, trecând la 300 de milimetri deasupra punctului de referință al scaunului;
         2.2.2.   planuri paralele care se întind de la marginea superioară a planurilor menționate la punctul 2.2.1 până la o înălțime maximă de 900 de milimetri deasupra punctului de referință al scaunului și înclinate de așa manieră încât marginea superioară a planului în partea pe care se aplică încărcătura laterală să se găsească la cel puțin 100 de milimetri de planul de referință;
         2.2.3.   un plan orizontal situat la 900 de milimetri deasupra punctului de referință al scaunului;
         2.2.4.   un plan înclinat perpendicular pe planul de referință și care cuprinde un punct situat vertical la 900 de milimetri deasupra punctului de referință al scaunului și punctul de pe spătarul scaunului situat cel mai în spate;
         2.2.5.   o suprafață, curbă în cazul în care este necesar, ale cărei generatoare sunt perpendiculare pe planul de referință și se întind spre partea de jos, începând din punctul de pe scaun situat cel mai în spate și rămânând în contact, pe toată lungimea sa, cu spătarul scaunului;
         2.2.6.   o suprafață curbilinie, perpendiculară pe planul de referință, având o rază de 120 de milimetri, tangentă la planurile menționate la punctele 2.2.3 și 2.2.4;
         2.2.7.   o suprafață curbilinie, perpendiculară pe planul de referință, având o rază de 900 de milimetri și prelungind cu 400 de milimetri, spre partea din față, planul menționat la punctul 2.2.3, la care este tangentă într-un punct situat la 150 de milimetri în fața punctului de referință al scaunului;
         2.2.8.   un plan înclinat, perpendicular pe planul de referință, care unește suprafața menționată la punctul 2.2.7 cu marginea ei din față și care trece la 40 de milimetri de volan. În cazul unui volan în poziție ridicată, acest plan se înlocuiește cu un plan tangent la suprafața menționată la punctul 2.2.7;
         2.2.9.   un plan vertical, perpendicular pe planul de referință și situat la 40 de milimetri în fața volanului;
         2.2.10.   un plan orizontal care trece prin punctul de referință al scaunului;
         2.2.11.   În cazul unui tractor cu post de comandă reversibil, zona de degajare este înfășurătoarea celor două zone de degajare definite conform celor două poziții diferite ale volanului și ale scaunului.
         2.2.12.   În cazul unui tractor care poate fi echipat cu scaune opționale, pe durata testelor se utilizează înfășurătoarea combinată produsă de punctele de referință ale scaunului, din ansamblul de opțiuni propuse pentru scaun. Structura de protecție nu trebuie să pătrundă în interiorul zonei de degajare compozite, corespunzătoare diferitelor puncte de referință ale scaunului.
         2.2.13.   În cazul în care, după efectuarea testului, se propune o nouă opțiune, se recurge la un calcul pentru a determina dacă zona de degajare din jurul noului punct de referință a scaunului se găsește în interiorul înfășurătoarei determinate anterior. Dacă nu acesta este cazul, trebuie să se procedeze la un nou test.
         2.3.   Amplasarea scaunului și punctul de referință al scaunului
         2.3.1.   În sensul definiției zonei de degajare de la punctul 2.1, scaunul se situează în punctul cel mai îndepărtat al oricărui reglaj orizontal. Scaunul este plasat în poziția cea mai înaltă a reglajului vertical atunci când acesta este independent de reglajul poziției orizontale.
         Punctul de referință se obține cu ajutorul aparatului ilustrat în anexa IV figurile 7 și 8, care simulează ocuparea scaunului de către un om. Aparatul este format dintr-o planșă care reprezintă șezutul scaunului și din alte planșe care reprezintă spătarul. Planșa inferioară a spătarului este articulată la nivelul oaselor iliace (A) și al regiunii lombare (B), înălțimea acestei articulații (B) fiind reglabilă.
         2.3.2.   Se înțelege prin punct de referință punctul de intersecție al planului longitudinal median al scaunului cu planul tangent la baza spatelui și un plan orizontal. Acest plan orizontal întâlnește suprafața inferioară a planșei care reprezintă șezutul scaunului la 150 milimetri în fața planului tangent menționat mai sus.
         2.3.3.   În cazul în care suspensia scaunului este reglabilă în funcție de greutatea conducătorului, aceasta se reglează de așa manieră încât scaunul să fie în poziția medie a reglajului dinamic.
         Aparatul se poziționează pe scaun. Se aplică apoi o forță de 550 newtoni într-un punct situat la 50 milimetri în fața articulației (A) și cele două părți ale planșei care reprezintă spătarul se sprijină ușor tangențial cu spătarul.
         2.3.4.   În cazul în care nu se pot stabili tangentele la fiecare nivel al spătarului (deasupra și sub regiunea lombară), trebuie luate următoarele măsuri:

                     2.3.4.1.

                     atunci când nu este posibilă nicio tangentă în partea inferioară: partea inferioară a planșei care reprezintă spătarul se sprijină vertical pe spătar;

                     2.3.4.2.

                     atunci când nu este posibilă nicio tangentă în partea superioară: articulația (B) se fixează la o înălțime de 230 milimetri deasupra punctului de referință al scaunului, în cazul în care suprafața inferioară a planșei care reprezintă spătarul este verticală. Prin urmare, cele două părți ale planșei care reprezintă spătarul sunt ușor sprijinite tangențial de spătar.

               3.   CONTROALE ȘI MĂSURĂRI DE EFECTUAT
         3.1.   Zona de degajare
         În timpul fiecărei încercări, se verifică dacă vreo parte oarecare a structurii de protecție a pătruns în zona de degajare din jurul scaunului conducătorului, în conformitate cu definiția de la punctul 2.1. În afară de aceasta, se verifică dacă vreo parte oarecare a zonei de degajare nu mai este protejată de structura de protecție. În acest scop, se consideră ca nemaifiind protejată de structura de protecție orice parte a zonei de degajare care ar veni în contact cu solul neted în cazul în care tractorul s-ar fi răsturnat pe partea pe care i s-a aplicat sarcina. Pneurile și ecartamentul sunt considerate la cotele cele mai mici indicate de către constructor.
         3.2.   Deformare permanentă finală
         După încercări, se notează deformarea permanentă finală a structurii de protecție. În acest scop, se notează înainte de începerea încercărilor poziția principalelor cadre ale structurii de protecție în raport cu punctul de referință al scaunului.

         ANEXA IV

            FIGURI

                     Figura 1

                     :

                     Punctul de aplicare a sarcinii laterale

                     Figura 2

                     :

                     Punctul de aplicare a sarcinii longitudinale spate

                     Figura 3

                     :

                     Exemplu de dispunere utilizată la testarea de strivire

                     Figura 4 a

                     :

                     Curba forță/deformare – testarea de suprasarcină nu este necesară

                     Figura 4 b

                     :

                     Curba forță/deformare – testarea de suprasarcină este necesară

                     Figura 4 c

                     :

                     Curba forță/deformare – testarea de suprasarcină trebuie continuată

                     Figura 5

                     :

                     Explicarea termenilor „deformare permanentă”, „elastică” și „totală”

                     Figura 6 a

                     :

                     Vedere laterală a zonei spațiului liber

                     Figura 6 b

                     :

                     Vedere din față/spate a zonei spațiului liber

                     Figura 6 c

                     :

                     Vedere izometrică

                     Figura 7

                     :

                     Aparat pentru stabilirea punctului de referință al scaunului

                     Figura 8

                     :

                     Metoda de stabilire a punctului de referință al scaunului

         ANEXA V

         ANEXA VI

            MARCARE

         Marca de omologare CE de tip este compusă dintr-un dreptunghi în interiorul căruia este plasată litera „e”, urmată de numărul distinctiv al statului membru care a acordat omologarea:
         1 pentru Germania
         2 pentru Franța
         3 pentru Italia
         4 pentru Țările de Jos
         5 pentru Suedia
         6 pentru Belgia
         7 pentru Ungaria
         8 pentru Republica Cehă
         9 pentru Spania
         11 pentru Regatul Unit
         12 pentru Austria
         13 pentru Luxemburg
         17 pentru Finlanda
         18 pentru Danemarca
         19 pentru România
         20 pentru Polonia
         21 pentru Portugalia
         23 pentru Grecia
         24 pentru Irlanda
         26 pentru Slovenia
         27 pentru Slovacia
         29 pentru Estonia
         32 pentru Letonia
         34 pentru Bulgaria
         36 pentru Lituania
         49 pentru Cipru
         50 pentru Malta.
         Trebuie să includă și un număr de omologare CE de tip corespunzător numărului certificatului de omologare CE de tip stabilit pentru tipul structurii de protecție în ceea ce privește rezistența acesteia și rezistența montării acesteia pe tractor, plasat într-o poziție oarecare în apropierea dreptunghiului.

            Exemplu de marcă de omologare CE de tip

         Marca de omologare CE de tip este completată de simbolul suplimentar „S”.

         ANEXA VII

         ANEXA VIII

            Condiții de omologare CE de tip

                     1.

                     Cererea de omologare CE pentru un tip de tractor privind rezistența structurii de protecție și a montării acesteia pe tractor se prezintă de către constructorul tractorului sau de către reprezentantul autorizat al acestuia.

                     2.

                     Se prezintă serviciului tehnic însărcinat cu încercările de omologare un tractor reprezentativ pentru tipul care va fi omologat, pe care sunt montate o structură de protecție, precum și punctele de montare a acesteia, omologate corespunzător.

                     3.

                     Serviciul tehnic însărcinat cu încercările de omologare verifică dacă tipul de structură de protecție omologată este destinată montării pe tipul de tractor pentru care este cerută omologarea. Acesta verifică, în special, dacă montarea structurii de protecție corespunde celei care a fost testate când s-a efectuat omologarea CE de tip.

                     4.

                     Posesorul omologării CE de tip poate cere extinderea acesteia pentru alte tipuri de structuri de protecție.

                     5.

                     Autoritățile competente acordă această extindere cu următoarele condiții:

                                 5.1.

                                 noul tip de structură de protecție și montarea acesteia pe tractor au făcut obiectul unei omologări CE de tip;

                                 5.2.

                                 este concepută pentru a fi montată pe tipul de tractor pentru care este cerută extinderea omologării CE de tip;

                                 5.3.

                                 montarea structurii de protecție pe tractor corespunde celei testate atunci când a fost acordată omologarea CE de tip.

                     6.

                     O fișă conformă modelului din anexa IX se anexează fișei de omologare CE de tip pentru fiecare omologare sau extindere a omologării acordată sau refuzată.

                     7.

                     În cazul în care cererea de omologare CE pentru un tip de tractor este înaintată în același timp cu cererea de omologare CE pentru un tip de structură de protecție destinat montării pe tipul de tractor pentru care este cerută omologarea CE, nu se efectuează verificările prevăzute la punctele 2 și 3.

         ANEXA IX

         ANEXA X
         PARTEA A

            Directiva abrogată și lista modificărilor ulterioare

         (menționate la articolul 13)

                     Directiva 79/622/CEE a Consiliului
                     (JO L 179, 17.7.1979, p. 1)

                     Directiva 82/953/CEE a Comisiei
                     (JO L 386, 31.12.1982, p. 31)

                     Anexa I punctul IX.A.15 litera (h) din Actul de aderare din 1985
                     (JO L 302, 15.11.1985, p. 213)

                     Directiva 87/354/CEE a Consiliului
                     (JO L 192, 11.7.1987, p. 43)

                     Numai în ceea ce privește trimiterile la articolul 1 și la anexă punctul 9 litera (h) din Directiva 79/622/CEE

                     Directiva 88/413/CEE a Comisiei
                     (JO L 200, 26.7.1988, p. 32)

                     Anexă punctul XI.C.II.4 din Actul de aderare din 1994
                     (JO C 241, 29.8.1994, p. 206)

                     Directiva 1999/40/CE a Comisiei
                     (JO L 124, 18.5.1999, p. 11)

                     Anexa II punctul I.A.29 din Actul de aderare din 2003
                     (JO L 236, 23.9.2003, p. 61)

                     Directiva 2006/96/CE a Consiliului
                     (JO L 363, 20.12.2006, p. 81)

                     Numai în ceea ce privește trimiterile la articolul 1 și la punctul A. 28 din anexa la Directiva 79/622/CEE

               PARTEA B

            Termene de transpunere în dreptul intern

         (menționate la articolul 13)

                     Directiva

                     Termene de transpunere

                     79/622/CEE

                     27 decembrie 1980

                     82/953/CEE

                     30 septembrie 1983 (1)

                     87/354/CEE

                     31 decembrie 1987

                     88/413/CEE

                     30 septembrie 1988 (2)

                     1999/40/CE

                     30 iunie 2000 (3)

                     2006/96/CE

                     31 decembrie 2006

            (1)  În conformitate cu articolul 2 din Directiva 82/953/CEE:

            „(1)   De la 1 octombrie 1983, statele membre nu pot:

                        —

                        refuza acordarea omologării CEE de tip, eliberarea documentelor menționate la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 74/150/CEE sau acordarea omologării de tip naționale pentru un tip de tractor; și nici

                        —

                        interzice punerea în circulație a tractoarelor,

                  în cazul în care dispozitivele de protecție în caz de răsturnare pentru acest tip de tractor sau aceste tractoare sunt conforme cu dispozițiile prezentei directive.
            (2)   De la 1 octombrie 1984, statele membre:

                        —

                        nu mai pot elibera documentul menționat la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor al cărui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare nu este conform cu dispozițiile prezentei directive;

                        —

                        pot refuza acordarea omologării de tip naționale pentru un tip de tractor al cărui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare nu este conform cu dispozițiile prezentei directive.

                  (3)   De la 1 octombrie 1985, statele membre pot interzice punerea în circulație a tractoarelor ale căror dispozitive de protecție în caz de răsturnare nu sunt conforme cu dispozițiile prezentei directive.
            (4)   Dispozițiile alineatelor (1)-(3) nu aduc atingere dispozițiilor Directivei 77/536/CEE.”

            (2)  În conformitate cu articolul 2 din Directiva 88/413/CEE:

            „(1)   De la 1 octombrie 1988, statele membre nu pot:

                        —

                        refuza, pentru un tip de tractor, acordarea omologării CEE de tip, eliberarea documentului menționat la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 74/150/CEE sau acordarea omologării de tip naționale; și nici

                        —

                        interzice punerea în circulație a tractoarelor,

                  în cazul în care dispozitivele de protecție în caz de răsturnare ale acestui tip de tractor sau ale acestor tractoare sunt conforme cu dispozițiile prezentei directive.
            (2)   De la 1 octombrie 1989, statele membre:

                        —

                        nu mai eliberează documentul menționat la articolul 10 alineatul (1) ultima liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor al cărui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare nu este conform cu dispozițiile prezentei directive;

                        —

                        pot refuza acordarea omologării de tip naționale pentru un tip de tractor al cărui dispozitiv de protecție în caz de răsturnare nu este conform cu dispozițiile prezentei directive.”

            (3)  În conformitate cu articolul 2 din Directiva 1999/40/CE:

            „(1)   Începând cu 1 iulie 2000, statele membre nu pot:

                        —

                        să refuze, pentru un tip de tractor, omologarea CE sau națională de tip sau eliberarea documentului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE;

                        —

                        să interzică prima punere în circulație a tractoarelor,

                  în cazul în care tractoarele respective corespund prevederilor Directivei 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă.
            (2)   Începând cu 1 ianuarie 2001, statele membre:

                        —

                        nu mai pot elibera documentul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor, în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor din Directiva 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă;

                        —

                        pot refuza omologarea națională a unui tip de tractor în cazul în care acesta nu corespunde prevederilor din Directiva 79/622/CEE, modificată de prezenta directivă.”

         ANEXA XI

            TABEL DE CORESPONDENȚĂ

                     Directiva 79/622/CEE

                     Directiva 1999/40/CE

                     Prezenta directivă

                     Articolele 1 și 2

                     Articolele 2 și 3

                     Articolul 3 alineatul (1)

                     Articolul 4 primul paragraf

                     Articolul 3 alineatul (2)

                     Articolul 4 al doilea și al treilea paragraf

                     Articolele 4 și 5

                     Articolele 5 și 6

                     Articolul 6 prima teză

                     Articolul 7 primul paragraf

                     Articolul 6 a doua teză

                     Articolul 7 al doilea paragraf

                     Articolul 2

                     Articolul 8

                     Articolul 8

                     Articolul 9

                     Articolul 9 teză introductivă

                     Articolul 1 teză introductivă

                     Articolul 9 prima liniuță

                     Articolul 1 litera (a)

                     Articolul 9 a doua liniuță

                     Articolul 1 litera (b)

                     Articolul 9 a treia liniuță

                     Articolul 1 litera (c)

                     Articolul 9 a patra liniuță

                     Articolul 1 litera (d)

                     Articolele 10 și 11

                     Articolele 10 și 11

                     Articolul 12 alineatul (1)

                     —

                     Articolul 12 alineatul (2)

                     Articolul 12

                     —

                     Articolele 13 și 14

                     Articolul 13

                     Articolul 15

                     Anexele I-IX

                     Anexele I-IX

                     —

                     Anexa X

                     —

                     Anexa XI


title: Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (versiune codificată)

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0116

Jurnalul Oficial L 372 , 27/12/2006 p. 0012 - 0018

		20061212Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 12 decembrie 2006privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe(versiune codificată)PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2), articolele 55 și 95,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat [2],întrucât:(1) Directiva 93/98/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe [3] a fost modificată substanțial [4]. Din motive de claritate și raționalitate, directiva menționată ar trebui codificată.(2) Convenția de la Berna pentru protecția operelor literare și artistice și Convenția internațională pentru protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme și a organismelor de radiodifuziune (Convenția de la Roma) nu prevăd decât durate minime de protecție a drepturilor la care se referă, lăsând astfel statelor contractante posibilitatea de a acorda durate mai lungi. Anumite state membre au făcut uz de această posibilitate. În plus, unele state membre nu au devenit încă părți la Convenția de la Roma.(3) Prin urmare, există diferențe între legislațiile naționale care reglementează duratele de protecție ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe, diferențe care pot să împiedice libera circulație a mărfurilor și libera prestare de servicii și să denatureze condițiile de concurență pe piața comună. Se impune, în consecință, pentru a asigura buna funcționare a pieței interne, armonizarea legislațiilor statelor membre astfel încât duratele de protecție să fie identice în întreaga Comunitate.(4) Este important să se stabilească nu numai durata de protecție, ci și anumite modalități de aplicare, cum ar fi data de la care este calculată fiecare durată de protecție.(5) Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere aplicării, de către statele membre, a dispozițiilor articolului 14a alineatul (2) literele (b), (c) și (d) și alineatul (3) din Convenția de la Berna.(6) Durata minimă a protecției prevăzută de Convenția de la Berna, și anume durata de viață a autorului plus cincizeci de ani după decesul acestuia, era destinată să protejeze autorul și primele două generații ale descendenților săi. Prelungirea duratelor medii de viață în Comunitate face ca durata menționată să nu mai fie suficientă pentru a acoperi două generații.(7) Anumite state membre au acordat prelungirea duratei de cincizeci de ani după decesul autorului în scopul de a compensa efectele războaielor mondiale asupra exploatării operelor.(8) În ceea ce privește durata de protecție a drepturilor conexe, unele state membre au introdus o durată de cincizeci de ani după publicarea legală sau după comunicarea publică legală.(9) Conferința diplomatică desfășurată în decembrie 1996, sub auspiciile Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale (OMPI), a condus la adoptarea Tratatului OMPI privind interpretările, execuțiile și fonogramele, care reglementează protecția artiștilor interpreți sau executanți și a producătorilor de fonograme. Acest tratat a luat forma unei actualizări substanțiale a protecției internaționale a drepturilor conexe.(10) Respectarea drepturilor dobândite constituie unul dintre principiile generale ale dreptului protejate prin ordinea juridică comunitară. Prin urmare, duratele de protecție a drepturilor de autor și a drepturilor conexe stabilite prin dreptul comunitar nu pot avea ca efect diminuarea protecției de care se bucurau titularii de drepturi în Comunitate înainte de intrarea în vigoare a Directivei 93/98/CEE. Pentru a reduce la minimum efectele măsurilor tranzitorii și pentru a permite buna funcționare a pieței interne, duratele de protecție ar trebui să se aplice pe perioade lungi.(11) Nivelul de protecție a drepturilor de autor și a drepturilor conexe ar trebui să fie ridicat, dat fiind că aceste drepturi sunt indispensabile creației intelectuale. Protecția acestora permite asigurarea menținerii și dezvoltării creativității în interesul autorilor, industriilor culturale, consumatorilor și al societății în ansamblu.(12) Pentru instituirea unui nivel de protecție ridicat, care să răspundă atât cerințelor pieței interne, cât și necesității de a crea un mediu juridic propice dezvoltării armonioase a creativității literare și artistice în Comunitate, se impune armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor la 70 de ani de la decesul autorului sau după ce opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului și a duratei de protecție a drepturilor conexe la 50 de ani de la evenimentul generator.(13) Culegerile sunt protejate în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din Convenția de la Berna atunci când, prin alegerea și dispunerea conținutului lor, constituie creații intelectuale. Aceste opere sunt protejate ca atare, fără a aduce atingere dreptului de autor asupra fiecărei opere care face parte din aceste culegeri. Prin urmare, se poate aplica o durată de protecție specială operelor incluse în culegeri.(14) În toate cazurile în care una sau mai multe persoane fizice sunt identificate ca autori, se impune ca durata protecției să fie calculată de la data decesului acestora. Problema paternității ansamblului sau a unei părți dintr-o operă este o chestiune de fapt pe care instanțele naționale pot fi în măsură să o lămurească.(15) Duratele de protecție trebuie să fie calculate începând cu data de 1 ianuarie a anului care urmează faptului generator relevant, după cum se arată în Convențiile de la Berna și Roma.(16) Protecția fotografiilor în statele membre face obiectul unor regimuri diferite. O operă fotografică în sensul Convenției de la Berna trebuie să fie considerată originală în cazul în care este o creație intelectuală a autorului, care îi reflectă personalitatea, fără ca alte criterii, precum valoarea sau destinația, să fie luate în considerare. Protecția altor fotografii ar trebui reglementată de legislațiile interne.(17) Pentru evitarea diferențelor de durată a protecției în cazul drepturilor conexe, este necesar să se prevadă același punct de plecare pentru calculul duratei în ansamblul Comunității. Executarea, fixarea, difuzarea, publicarea legală și comunicarea publică legală, adică aducerea la cunoștința persoanelor în general, prin toate mijloacele adecvate, a obiectului aflat sub incidența dreptului conex, trebuie să fie luate în considerare la calculul duratei de protecție, oricare ar fi țara în care se produce această execuție, fixare, difuzare, publicare legală sau comunicare publică legală.(18) Drepturile organismelor de radiodifuziune și televiziune asupra emisiunilor lor, fie că acestea sunt difuzate cu sau fără fir, inclusiv prin cablu sau satelit, nu trebuie să fie permanente. Prin urmare, este necesar ca perioada de protecție să înceapă numai odată cu prima difuzare a unei anumite emisiuni. Această dispoziție are ca scop evitarea ca o nouă durată de protecție să se deruleze atunci când o emisiune este identică cu una precedentă.(19) Statele membre trebuie să-și păstreze facultatea de a menține sau de a introduce alte drepturi conexe, în special în ceea ce privește protecția edițiilor critice și științifice. Cu toate acestea, pentru asigurarea transparenței la nivel comunitar, este necesar ca statele membre care introduc noi drepturi conexe să informeze Comisia în această privință.(20) Ar trebui să se precizeze că prezenta directivă nu se aplică drepturilor morale.(21) Pentru operele a căror țară de origine în sensul Convenției de la Berna este o țară terță și al căror autor nu este un resortisant al Comunității, ar trebui să se aplice comparația duratelor de protecție, cu condiția ca durata acordată în Comunitate să nu o depășească pe cea prevăzută în prezenta directivă.(22) Atunci când un titular de drepturi care nu este resortisant al Comunității întrunește condițiile pentru a beneficia de protecție în temeiul unui acord internațional, se impune ca durata de protecție a drepturilor conexe să fie aceeași cu cea prevăzută de prezenta directivă. Cu toate acestea, această durată nu trebuie să o depășească pe aceea din țara terță al cărei titular este resortisant.(23) Compararea duratelor de protecție nu trebuie să aibă drept consecință intrarea în conflict a statelor membre cu obligațiile lor internaționale.(24) Statele membre ar trebui să-și păstreze facultatea de a adopta dispoziții cu privire la interpretarea, adaptarea și executarea ulterioară a contractelor privind exploatarea operelor și a altor obiecte protejate, care au fost încheiate înainte de prelungirea duratei de protecție care rezultă din prezenta directivă.(25) Respectarea drepturilor dobândite și a așteptărilor legitime din partea terților este garantată de ordinea juridică comunitară. Statele membre pot prevedea în special ca, în anumite împrejurări, dreptul de autor și drepturile conexe care sunt restabilite în conformitate cu prezenta directivă să nu poată da naștere unor plăți din partea persoanelor care au întreprins cu bună-credință exploatarea operelor în momentul în care acestea făceau parte din domeniul public.(26) Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele stabilite pentru transpunerea în legislația lor națională și aplicarea directivelor prevăzute în partea B din anexa I,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Durata drepturilor de autor(1) Dreptul de autor asupra unei opere literare sau artistice, în sensul articolului 2 din Convenția de la Berna, se aplică pe întreaga durată de viață a autorului și 70 de ani după decesul său, indiferent de data la care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului.(2) În cazul în care dreptul de autor aparține în comun colaboratorilor la o operă, durata menționată la alineatul (1) se calculează de la data decesului ultimului supraviețuitor dintre colaboratori.(3) În cazul operelor anonime sau publicate sub pseudonim, durata protecției este de 70 de ani de la data la care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului. Cu toate acestea, în cazul în care pseudonimul adoptat de autor nu lasă nici o îndoială asupra identității sale sau în cazul în care autorul își dezvăluie identitatea în perioada menționată în prima teză, atunci durata de protecție care se aplică este cea indicată la alineatul (1).(4) În cazul în care un stat membru prevede dispoziții speciale privind drepturile de autor asupra operelor colective sau privind desemnarea unei persoane juridice ca titular al drepturilor, durata de protecție se calculează în conformitate cu alineatul (3), cu excepția cazului în care persoanele fizice care au creat opera sunt identificate ca atare în versiunile operei aduse la cunoștința publicului. Prezentul alineat nu aduce atingere drepturilor care revin unor autori identificați, ale căror contribuții identificabile sunt incluse în asemenea opere și cărora li se aplică alineatul (1) sau (2).(5) În cazul în care o operă este publicată în volume, părți, fascicule, numere sau episoade și în cazul în care durata de protecție se aplică din momentul în care opera a fost pusă în mod legal la dispoziția publicului, durata de protecție se aplică separat pentru fiecare element în parte.(6) În cazul operelor a căror durată de protecție nu se calculează începând de la decesul autorului sau autorilor și care nu au fost în mod legal aduse la cunoștința publicului timp de 70 de ani de la crearea lor, protecția încetează.Articolul 2Opere cinematografice sau audiovizuale(1) Este considerat ca autor sau unul dintre autori realizatorul principal al unei opere cinematografice sau audiovizuale. Statele membre sunt libere să desemneze și alți coautori.(2) Durata de protecție a unei opere cinematografice sau audiovizuale încetează după 70 de ani de la decesul ultimului supraviețuitor dintre următoarele persoane, indiferent dacă acestea au fost sau nu desemnate drept coautori: realizatorul principal, autorul scenariului, autorul dialogului și compozitorul muzicii create special pentru a fi utilizată în opera cinematografică sau audiovizuală.Articolul 3Durata drepturilor conexe(1) Drepturile artiștilor interpreți sau executanți expiră la 50 ani de la data executării. Cu toate acestea, în cazul în care fixarea executării face, în decursul acestei perioade, obiectul unei publicări legale sau al unei comunicări publice legale, drepturile expiră la 50 ani de la data primului dintre aceste acte.(2) Drepturile producătorilor de fonograme expiră la 50 ani de la fixare. Cu toate acestea, în cazul în care în această perioadă fonograma face obiectul unei publicări legale, drepturile expiră după 50 ani de la data primei publicări legale. În cazul în care nu a avut loc o publicare legală în perioada menționată la prima teză, iar fonograma face obiectul unei comunicări publice legale în această perioadă, aceste drepturi expiră la 50 de ani de la data primei comunicări publice legale.Cu toate acestea, prezentul alineat nu are ca efect reînnoirea protecției drepturilor producătorilor de fonograme în cazul în care, prin expirarea perioadei de protecție acordată acestora în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 93/98/CEE în versiunea anterioară modificării aduse prin Directiva 2001/29/CEE, acestea nu mai beneficiau de protecție la 22 decembrie 2002.(3) Drepturile producătorilor primei fixări a unui film expiră după 50 ani de la data fixării. Cu toate acestea, în cazul în care, în această perioadă, filmul face obiectul unei publicări legale sau a unei comunicări publice legale, drepturile încetează la 50 ani de la data primului dintre aceste acte. Noțiunea "film" desemnează o operă cinematografică sau audiovizuală sau o secvență animată de imagini, însoțite sau nu de sunet.(4) Drepturile organismelor de radiodifuziune expiră la 50 ani de la prima difuzare a unei emisiuni, indiferent dacă această emisiune a fost difuzată cu sau fără fir, inclusiv prin cablu sau prin satelit.Articolul 4Protecția operelor nepublicate anteriorOrice persoană care, după încetarea protecției drepturilor de autor, publică legal sau comunică legal către public pentru prima oară o operă nepublicată anterior beneficiază de o protecție echivalentă cu cea a drepturilor patrimoniale de autor. Durata protecției acestor drepturi este de 25 ani începând cu data la care opera a fost publicată legal sau comunicată legal către public pentru prima oară.Articolul 5Ediții critice și științificeStatele membre pot proteja edițiile critice și științifice ale operelor care aparțin domeniului public. Durata maximă a protecției unor astfel de drepturi este de 30 ani din momentul în care ediția a fost publicată legal pentru prima oară.Articolul 6Protecția fotografiilorFotografiile care sunt originale, în sensul că reprezintă o creație intelectuală proprie autorului, sunt protejate în conformitate cu articolul 1. Nu se aplică nici un alt criteriu pentru a stabili dacă acestea pot beneficia de protecție. Statele membre pot prevedea și protecția altor fotografii.Articolul 7Protecția față de țări terțe(1) În cazul în care țara de origine a unei opere, în sensul Convenției de la Berna, este o țară terță, iar autorul nu este resortisant al Comunității, durata de protecție acordată de statele membre încetează odată cu expirarea duratei protecției acordate în țara de origine a operei, dar nu poate depăși durata prevăzută la articolul 1.(2) Duratele de protecție prevăzute la articolul 3 se aplică, de asemenea, în cazul titularilor care nu sunt resortisanți ai Comunității, cu condiția ca statele membre să le acorde protecție. Cu toate acestea, fără a aduce atingere obligațiilor internaționale ale statelor membre, durata de protecție acordată de statele membre expiră cel târziu la data încetării protecției acordate în țara al cărei resortisant este titularul de drepturi, dar nu poate depăși durata prevăzută la articolul 3.(3) Statele membre care, la 29 octombrie 1993, au acordat, în special în aplicarea obligațiilor lor internaționale, o durată de protecție mai lungă decât cea care ar rezulta din dispozițiile alineatelor (1) și (2), pot menține această protecție până la încheierea unor acorduri internaționale privind durata protecției drepturilor de autor sau a drepturilor conexe.Articolul 8Calculul termenelorDuratele prevăzute în prezenta directivă se calculează începând cu data de 1 ianuarie a anului următor faptului generator.Articolul 9Drepturi moralePrezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor din statele membre care reglementează drepturile morale.Articolul 10Aplicarea în timp(1) În cazul în care o durată de protecție mai lungă decât durata de protecție corespunzătoare prevăzută de prezenta directivă începuse deja să se aplice într-un stat membru la 1 iulie 1995, prezenta directivă nu are ca efect reducerea acelei durate în statul membru respectiv.(2) Duratele de protecție prevăzute de prezenta directivă se aplică tuturor operelor și obiectelor care, la data prevăzută la alineatul (1), erau protejate în cel puțin un stat membru în cadrul aplicării dispozițiilor naționale privind dreptul de autor sau drepturile conexe sau care îndeplinesc criteriile de protecție prevăzute de [Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale] [5].(3) Prezenta directivă nu aduce atingere actelor de exploatare derulate înainte de data menționată la alineatul (1). Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a proteja în special drepturile dobândite de terți.(4) Nu este necesar ca statele membre să aplice dispozițiile articolului 2 alineatul (1) în privința operelor cinematografice sau audiovizuale create înainte de 1 iulie 1994.Articolul 11Notificare și comunicare(1) Statele membre notifică de îndată Comisiei orice proiect guvernamental care urmărește acordarea de noi drepturi conexe, precizând motivele principale care justifică introducerea lor, precum și durata de protecție preconizată.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 12AbrogareDirectiva 93/98/CEE se abrogă, fără a se aduce atingere obligațiilor statelor membre privind termenele prevăzute în partea B din anexa I pentru transpunerea directivelor în legislația lor națională și pentru punerea lor în aplicare.Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.Articolul 13Intrarea în vigoarePrezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 14DestinatariPrezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Strasburg, 12 decembrie 2006.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. Borrell FontellesPentru ConsiliuPreședinteleM. Pekkarinen[1] Avizul din 26 octombrie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] Avizul Parlamentului European din 12 octombrie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 30 noiembrie 2006.[3] JO L 290, 24.11.1993, p. 9. Directivă astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 167, 22.6.2001, p. 10).[4] A se vedea partea A din anexa I.[5] JO L 346, 27.11.1992, p. 61. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/29/CE.--------------------------------------------------20061212ANEXA IPARTEA ADirectiva abrogată cu modificarea saDirectiva 93/98/CEE a Consiliului (JO L 290, 24.11.1993, p. 9) | Numai articolul 11 alineatul (2) |Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 167, 22.6.2001, p. 10) |PARTEA BTermene pentru transpunere în legislația națională și pentru punere în aplicare(menționate la articolul 12)Directivă | Termenul pentru transpunere | Data punerii în aplicare |93/98/CEE | 1 iulie 1995 (articolele 1-11) | 19 noiembrie 1993 (articolul 12) Până la 1 iulie 1997 în ceea ce privește articolul 2 alineatul (1) [articolul 10 alineatul (5)] |2001/29/CE | 22 decembrie 2002 | |--------------------------------------------------20061212ANEXA IITabel de corespondențăDirectiva 93/98/CEE | Prezenta directivă |Articolele 1-9 | Articolele 1-9 |Articolul 10 alineatele (1)-(4) | Articolul 10 alineatele (1)-(4) |Articolul 10 alineatul (5) | — |Articolul 11 | — |Articolul 12 | Articolul 11 alineatul (1) |Articolul 13 alineatul (1) primul paragraf | — |Articolul 13 alineatul (1) al doilea paragraf | — |Articolul 13 alineatul (1) al treilea paragraf | Articolul 11 alineatul (2) |Articolul 13 alineatul (2) | — |— | Articolul 12 |— | Articolul 13 |Articolul 14 | Articolul 14 |— | Anexa I |— | Anexa II |--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la viteza maximă prin construcție și la platformele de încărcare ale tractoarelor agricole sau forestiere pe roți

text:
46                   RO                               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                             13/vol. 2

31974L0152

28.3.1974                                  JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE                                                   L 84/33

                                                     DIRECTIVA CONSILIULUI
                                                          din 4 martie 1974
             de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la viteza maximă prin construcție și la platformele
                                     de încărcare ale tractoarelor agricole sau forestiere pe roți

                                                                   (74/152/CEE)

CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,                                           exploatarea agricolă sau forestieră. Acesta poate fi amenajat pen-
                                                                            tru a transporta o încărcătură și însoțitori.

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice
Europene, în special articolul 100,                                         (2) Prezenta directivă se aplică numai tractoarelor menționate la
                                                                            alineatul (1), montate pe pneuri, care au două axe și o viteză
                                                                            maximă prin construcție cuprinsă între 6 și 25 km/h.
având în vedere propunerea Comisiei,

                                                                                Articolul 2
având în vedere avizul Adunării (1),
                                                                            Statele membre nu pot refuza omologarea CEE și nici omologarea
                                                                            la scară națională a unui tractor din motive privind viteza maximă
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
                                                                            prin construcție sau platformele de încărcare în cazul în care
                                                                            acestea îndeplinesc cerințele care figurează în anexă.
întrucât cerințele tehnice pe care trebuie să le îndeplinească
tractoarele în temeiul legislațiilor interne se referă, printre altele,
la viteza maximă prin construcție și la platformele de încărcare;                                        Articolul 3

                                                                            Statele membre nu pot refuza înmatricularea sau interzice
întrucât aceste cerințe diferă de la un stat membru la altul; întru-        vânzarea, punerea în circulație sau utilizarea tractoarelor din
cât este, prin urmare, necesar ca aceleași cerințe să fie adoptate de       motive ce privesc viteza maximă prin construcție sau platformele
toate statele membre, fie în completarea, fie în locul reglementă-          lor de încărcare, în cazul în care acestea îndeplinesc cerințele care
rilor lor actuale, în primul rând pentru a permite punerea în               figurează în anexe.
aplicare, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare
CEE care face obiectul Directivei Consiliului din 4 martie 1974 de
apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la omologarea
tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (3).                                                        Articolul 4

                                                                            (1) Statele membre nu pot interzice și nici solicita ca tractoarele
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:                                                  să fie echipate cu una sau mai multe platforme de încărcare.

                             Articolul 1                                    (2) Statele membre nu pot interzice transportul pe aceste plat-
                                                                            forme a produselor al căror transport este admis în remorci uti-
(1) Se înțelege prin „tractor (agricol sau forestier)” orice vehicul cu     lizate pentru exploatarea agricolă sau forestieră; în limitele prevă-
motor, pe roți sau șenile, care are cel puțin două axe, a cărui func-       zute de constructor, acestea autorizează o încărcătură maximă de
ție constă în mod esențial în forța sa de tracțiune și care este spe-       cel puțin 80 % din greutatea tractorului gol, în mișcare.
cial conceput pentru tractarea, împingerea, purtarea sau acționa-
rea anumitor utilaje, mașini sau remorci destinate să fie folosite în
                                                                                Articolul 5
(1) JO 28, 17.2.1967, p. 462/67.
(2) JO 42, 7.3.1967, p. 620/67.                                             Modificările necesare pentru adaptarea cerințelor din anexă la
(3) JO 84, 28.3.1974, p. 10.                                                progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura
 ---pagebreak--- 13/vol. 2          RO                             Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                    47

prevăzută la articolul 13 din Directiva Consiliului cu privire la                                 Articolul 7
omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți.
                                                                       Prezenta directivă se adresează statelor membre.

                           Articolul 6

(1) Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a se con-       Adoptată la Bruxelles, 4 martie 1974.
forma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea
acesteia și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
                                                                                Pentru Consiliu
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele                                           Președintele
principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în
domeniul reglementat de prezenta directivă.                                                               W. SCHEEL
 ---pagebreak--- 48        RO                                 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene                                                    13/vol. 2

                                                               ANEXĂ

     1.     VITEZA MAXIMĂ PRIN CONSTRUCȚIE

     1.1.   În momentul omologării, viteza medie se măsoară pe o pistă rectilinie parcursă în ambele sensuri cu pornirea
            lansată. Terenul pistei trebuie să fie stabilizat; pista are o lungime de cel puțin 100 m și este plană, putând totuși
            prezenta înclinații de cel mult 1,5 %.

     1.2.   În timpul încercării, tractorul este gol, în mers, fără contragreutăți de echilibrare sau echipamente speciale, iar
            presiunea pneurilor este cea prevăzută pentru circulația pe drumuri.

     1.3.   În timpul încercării, tractorul este echipat cu pneuri noi de cea mai mare dimensiune admisă de către constructor
            pentru tractor.

     1.4.   Raportul de transmitere al mecanismului de direcție utilizat în timpul încercărilor este cel care generează viteza
            maximă a tractorului în condiții de sarcină plină.

     1.5.   Pentru a ține seama de diferitele erori inerente în special procedurii de măsurare și măririi turației motorului,
            se acceptă, o dată cu omologarea, ca viteza măsurată să depășească 10 % din valoarea de 25 km/h.

     1.6.   În scopul de a permite autorităților competente de omologare a tractoarelor să calculeze viteza maximă teoretică
            a acestora, constructorii precizează cu titlu informativ raportul de transmitere, înaintarea reală a roților motoare
            pentru o rotație completă și numărul de turații ale motorului la puterea maximă cu sarcina plină și cu
            regulatorul, dacă există, reglat conform cerințelor constructorului.

     2.     PLATFORMA DE ÎNCĂRCARE

     2.1.   Centrul de greutate al platformei este situat între axe.

     2.2.   Dimensiunile platformei sunt următoarele:

            — lungimea nu depășește de 1,4 ori ecartamentul cel mai mare din fața sau din spatele tractorului;

            — lățimea nu depășește lățimea maximă totală a tractorului fără echipamente.

     2.3.   Platforma este dispusă simetric în raport cu planul median longitudinal al tractorului.

     2.4.   Platforma de încărcare se află la cel mult 150 cm deasupra solului.

     2.5.   Montarea și tipul platformei sunt de așa natură încât pentru o încărcătură normală să nu afecteze vizibilitatea
            conducătorului, iar diferitele dispozitive obligatorii de iluminare și de semnalizare luminoasă să poată funcționa
            normal.

     2.6.   Platforma de încărcare este detașabilă; fixarea pe tractor se face în așa fel încât să se elimine orice pericol de
            desprindere accidentală.