title: Directiva 2014/63/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Directivei 2001/110/CE a Consiliului privind mierea

text:
               3.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 164/1

         DIRECTIVA 2014/63/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 15 mai 2014
   de modificare a Directivei 2001/110/CE a Consiliului privind mierea
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2001/110/CE a Consiliului (3) definește mierea ca fiind substanța naturală dulce produsă de albinele Apis melifera (denumite în continuare „albine”). Mierea conține în special diferite tipuri de zaharuri, în special fructoză și glucoză, precum și alte substanțe, cum ar fi acizi organici, enzime și particule solide rezultate în urma colectării mierii. Directiva 2001/110/CE limitează intervenția omului care ar putea modifica compoziția mierii și permite, prin urmare, păstrarea caracteristicilor naturale ale mierii. În special, Directiva 2001/110/CE interzice adăugarea oricărui ingredient alimentar în miere, inclusiv aditivi alimentari sau orice alte adaosuri, altele decât mierea. În mod similar, directiva respectivă interzice îndepărtarea oricărui element constitutiv specific al mierii, inclusiv polenul, cu excepția cazului în care acest lucru nu poate fi evitat la îndepărtarea impurităților. Aceste cerințe sunt în conformitate cu standardul Codex Alimentarius pentru miere (Codex Stan 12-1981).

               (2)

               Polenul face parte din criteriile de compoziție a mierii stabilite în Directiva 2001/110/CE. Dovezile disponibile, inclusiv datele empirice și științifice, confirmă faptul că albinele stau la baza prezenței polenului în miere. Granulele de polen cad în nectarul care este colectat de albine. În stup, nectarul colectat care conține granule de polen este transformat de albine în miere. Potrivit datelor disponibile, polenul excedentar din miere poate proveni de la polenul de pe perii albinei, de la polenul din aerul din interiorul stupului și de la polenul depozitat de albine în celule și eliminat ca urmare a deschiderii accidentale a celulelor respective în timpul extragerii mierii de către operatorii în sectorul alimentar. Prin urmare, se poate afirma că polenul pătrunde în stup ca urmare a activității albinelor și este prezent în mod natural în miere, indiferent dacă operatorii în sectorul alimentar extrag sau nu mierea. Mai mult, adăugarea în mod intenționat de polen în miere de către operatorii în sectorul alimentar este interzisă prin Directiva 2001/110/CE.

               (3)

               Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (4) definește un „ingredient” ca fiind orice substanță utilizată în fabricarea sau prepararea unui produs alimentar și prezentă încă în produsul finit, eventual sub o formă modificată. Această definiție implică utilizarea intenționată a unei substanțe în fabricarea sau prepararea unui produs alimentar. Având în vedere caracterul natural al mierii și, în special, originea naturală a elementelor constitutive specifice mierii, în cazul mierii, polenul fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu ar trebui considerat drept „ingredient” al mierii în sensul Regulamentului (UE) nr. 1169/2011.

               (4)

               Prezenta directivă nu aduce atingere aplicării Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (5) în cazul mierii care conține polen modificat genetic, având în vedere că mierea de acest tip este un aliment produs din organisme modificate genetic în sensul regulamentului respectiv. În cauza C-442/09 (6), Karl Heinz Bablok și alții/Freistaat Bayern, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a hotărât că criteriul determinant pentru aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1829/2003, stabilit la considerentul 16 din regulamentul respectiv, este măsura în care materialul derivat din materialul sursă modificat genetic este prezent sau nu în produsele alimentare. Mierea care conține polen modificat genetic ar trebui, prin urmare, să fie considerată „aliment produs (parțial) dintr-un organism modificat genetic” în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003. Stabilirea unei dispoziții în temeiul căreia polenul nu este un ingredient al mierii nu afectează, prin urmare, concluzia Curții în Cauza C-442/09, potrivit căreia mierea care conține polen modificat genetic face obiectul Regulamentului (CE) nr. 1829/2003, în special al cerințelor prevăzute de regulamentul respectiv cu privire la autorizarea prealabilă introducerii pe piață, supravegherea și, după caz, etichetarea.

               (5)

               În temeiul cerințelor de etichetare din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003, nu există o obligație de a indica prezența polenului modificat genetic în miere pe eticheta mierii dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: cantitatea de polen modificat genetic nu depășește 0,9 % din conținutul mierii, iar prezența sa în miere este accidentală sau inevitabilă din punct de vedere tehnic. Ar trebui reamintit faptul că Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7) prevede că statele membre pot să ia măsurile necesare pentru a evita prezența accidentală a organismelor modificate genetic în miere.

               (6)

               În temeiul Directivei 2001/110/CE, în cazul în care mierea provine din mai multe state membre sau din țări terțe, mențiunea obligatorie a țării de origine se poate înlocui cu una dintre următoarele mențiuni, după caz: „amestec de miere provenită din CE”, „amestec de miere provenită din spațiul extracomunitar”, „amestec de miere provenită din CE și spațiul extracomunitar”. Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Uniunea Europeană s-a substituit Comunității Europene și i-a succedat acesteia. Prin urmare, este necesară clarificarea cerințelor relevante în materie de etichetare prin înlocuirea referirii la „CE” cu o referire la „UE”.

               (7)

               Directiva 2001/110/CE conferă Comisiei competența de punere în aplicare a dispozițiilor acesteia, în special competența de a adopta măsurile necesare pentru punerea în aplicare a dispozițiilor referitoare la adaptarea la progresele tehnice și pentru alinierea directivei respective la legislația generală a Uniunii în materie de produse alimentare. De asemenea, Directiva 2001/110/CE conferă Comisiei competența de a adopta metode care să permită să se verifice dacă mierea respectă prevederile directivei respective. Este necesară revizuirea domeniului de aplicare al competenței respective.

               (8)

               Pentru a garanta practici comerciale echitabile, pentru a proteja interesele consumatorilor și pentru a permite stabilirea unor metode relevante de analiză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei cu scopul de a defini parametrii cantitativi ai criteriului „în principal” în ceea ce privește originea florală sau vegetală a mierii și conținutul minim de polen din mierea filtrată după îndepărtarea materiilor străine organice și anorganice. Este deosebit de important ca în timpul lucrărilor pregătitoare Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.

               (9)

               Ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (8), care se aplică tuturor etapelor de producție, prelucrare și distribuție a produselor alimentare și a hranei pentru animale la nivelul Uniunii și la nivel național, dispozițiile de ordin general ale Uniunii privind alimentele se aplică direct produselor reglementate de Directiva 2001/110/CE. În consecință, Comisia nu mai trebuie să aibă competența de a alinia dispozițiile directivei respective la legislația generală a Uniunii în domeniul alimentelor. Prin urmare, dispozițiile care conferă această competență ar trebui eliminate.

               (10)

               După adoptarea Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (9), este necesară adaptarea dispozițiilor relevante ale Directivei 2001/110/CE la regulamentul respectiv.

               (11)

               Pentru a permite statelor membre să adopte actele cu putere de lege și actele administrative naționale necesare pentru a se conforma Directivei 2001/110/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, ar trebui fixată o perioadă de transpunere de 12 luni. În perioada respectivă, cerințele Directivei 2001/110/CE se aplică în continuare, fără amendamentele introduse prin prezenta directivă.

               (12)

               Pentru a ține seama de interesele operatorilor în sectorul alimentar care își introduc pe piață produsele sau le etichetează în conformitate cu cerințele aplicabile înainte de aplicarea dispozițiilor naționale de transpunere a Directivei 2001/110/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, este necesar să se stabilească măsuri tranzitorii adecvate. Prin urmare, ar trebui să fie posibil ca produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de aplicarea dispozițiilor respective să fie comercializate în continuare, până la epuizarea stocurilor.

               (13)

               Prin urmare, Directiva 2001/110/CE ar trebui modificată în consecință.

               (14)

               Deoarece modificările legate de conferirea de competențe Comisiei vizează exclusiv competențele Comisiei, acestea nu trebuie să fie transpuse de către statele membre.

               (15)

               Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume să prevadă că polenul, fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu ar trebui considerat drept ingredient al mierii, să clarifice cerințele de etichetare în cazurile în care mierea provine din mai multe state membre sau țări terțe și să revizuiască domeniul de aplicare al competenței conferite în prezent Comisiei, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, dar pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Modificări
   Directiva 2001/110/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 2 alineatul (4), litera (a) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(a)

                           țara sau țările de origine unde s-a recoltat mierea sunt indicate pe etichetă.
                           Fără a aduce atingere primului paragraf, în cazul în care mierea provine din mai multe state membre sau țări terțe, mențiunea obligatorie a țărilor de origine se poate înlocui cu una dintre următoarele mențiuni, după caz:

                                       —

                                       «amestec de miere provenită din UE»;

                                       —

                                       «amestec de miere provenită din afara UE»;

                                       —

                                       «amestec de miere provenită din UE și din afara UE».”

               2.

               La articolul 2, se adaugă următorul punct:

                           „5.

                           Polenul, fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu este considerat ingredient, în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (10), al produselor definite în anexa I la prezenta directivă.

                  (10)  Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei (JO L 304, 22.11.2011, p. 18).”"

               3.

               Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 4
               (1)   În sensul articolului 9 al doilea paragraf din prezenta directivă, Comisia poate, ținând seama de standardele internaționale și de progresul tehnic, prin intermediul actelor de punere în aplicare care sunt în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (11), să stabilească metode de analiză pentru a verifica dacă mierea respectă dispozițiile prezentei directive. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2) din prezenta directivă. Până la adoptarea unor astfel de metode, statele membre utilizează, ori de câte ori este posibil, metode de analiză validate și recunoscute pe plan internațional, de tipul celor aprobate de Codex Alimentarius, pentru a verifica respectarea dispozițiilor prezentei directive.
               (2)   Pentru a garanta practici comerciale echitabile și pentru a proteja interesele consumatorilor, precum și pentru a stabili metodele de analiză relevante, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 6, cu scopul de a completa prezenta directivă prin stabilirea parametrilor cantitativi în legătură cu:

                           (a)

                           criteriul «în principal» în ceea ce privește originea florală sau vegetală a mierii, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (2) litera (b) prima liniuță; precum și

                           (b)

                           conținutul minim de polen în mierea filtrată după îndepărtarea materiilor străine organice și anorganice menționată la punctul 2 litera (b) subpunctul (viii) din anexa I.

                     Comisia prevede, în cuprinsul actelor delegate respective, măsuri tranzitorii adecvate pentru produsele introduse pe piață înainte de punerea în aplicare a actelor delegate respective.

                  (11)  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, 30.4.2004, p. 1).”"

               4.

               Articolul 6 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 6
               (1)   Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
               (2)   Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 4 alineatul (2) se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 23 iunie 2014. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
               (3)   Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 4 alineatul (2) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
               (4)   De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
               (5)   Un act delegat adoptat în temeiul articolului 4 alineatul (2) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la data notificării acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.”

               5.

               Articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 7
               (1)   Comisia este sprijinită de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală («comitetul»), instituit în temeiul articolului 58 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (12). Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (13).
               (2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
               În cazul în care comitetul nu emite niciun aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.

                  (12)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1)."

                  (13)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).”"

               6.

               În anexa II, al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Fără a aduce atingere punctului 2 litera (b) subpunctul (viii) din anexa I, nu se poate îndepărta nici polenul și nici orice alt element constitutiv specific al mierii, cu excepția cazului în care acest lucru nu poate fi evitat în momentul îndepărtării materiilor străine organice sau anorganice.”

         Articolul 2
   Transpunere
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 punctele 1, 2 și 6 și articolului 3. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor dispoziții.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre aplică dispozițiile prevăzute la alineatul (1) de la 24 iunie 2015.
   Articolul 3
   Măsuri tranzitorii
   Produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de 24 iunie 2015 în conformitate cu Directiva 2001/110/CE pot fi comercializate în continuare, până la epuizarea stocurilor.
   Articolul 4
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 15 mai 2014.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. KOURKOULAS

      (1)  JO C 11, 15.1.2013, p. 88.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 16 aprilie 2014 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 8 mai 2014.

      (3)  Directiva 2001/110/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 privind mierea (JO L 10, 12.1.2002, p. 47).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei (JO L 304, 22.11.2011, p. 18).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic (JO L 268, 18.10.2003, p. 1).

      (6)  Rec. 2011, p. I-07419.

      (7)  Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (JO L 106, 17.4.2001, p. 1).

      (8)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1).

      (9)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).


title: Directiva 2006/79/CE a Consiliului din 5 octombrie 2006 privind scutirea de impozit la import pentru loturile mici de bunuri cu caracter necomercial din țări terțe (versiune codificată)

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0079

Jurnalul Oficial L 286 , 17/10/2006 p. 0015 - 0018

		20061005Directiva 2006/79/CE a Consiliuluidin 5 octombrie 2006privind scutirea de impozit la import pentru loturile mici de bunuri cu caracter necomercial din țări terțe(versiune codificată)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [1],întrucât:(1) Directiva 78/1035/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind scutirea de impozit la import pentru loturile mici de bunuri cu caracter necomercial din țări terțe [2] a fost modificată în mod substanțial, în repetate rânduri [3]. În scopul clarității și raționalității, respectiva directivă trebuie codificată.(2) Trebuie prevăzută o scutire de impozit pe cifra de afaceri și accize la importul de loturi mici de bunuri cu caracter necomercial din țări terțe.(3) În acest scop, din motive practice, limitele în care trebuie aplicată o astfel de scutire trebuie să fie, pe cât posibil, aceleași cu cele prevăzute pentru regimurile comunitare de scutire de drepturi vamale în Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale [4].(4) Pentru anumite produse trebuie stabilite limite speciale, ca urmare a nivelului ridicat de impozitare la care sunt supuse în prezent în statele membre.(5) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele limită de transpunere în legislația națională a directivelor prevăzute în anexa I partea B,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1(1) Loturile mici de bunuri cu caracter necomercial trimise dintr-o țară terță de persoane private unor alte persoane private dintr-un stat membru trebuie scutite, la import, de impozit pe cifra de afaceri și accize.(2) În sensul alineatului (1), "loturi mici de bunuri cu caracter necomercial" înseamnă loturile:(a) cu caracter ocazional;(b) care conțin numai bunuri destinate uzului personal sau familial al destinatarilor și care, prin caracterul și cantitatea lor, nu indică faptul că ar fi importate cu scop comercial;(c) care conțin bunuri cu o valoare totală de cel mult 45 EUR;(d) care sunt trimise destinatarului de către expeditor fără nici un fel de plată.Articolul 2(1) Articolul 1 se aplică bunurilor menționate în cele ce urmează, cu condiția respectării următoarelor limite cantitative:(a) produse din tutun:(i) 50 țigărisau(ii) 25 de țigarete (trabucuri cu o greutate de maximum trei grame fiecare)sau(iii) 10 trabucurisau(iv) 50 de grame de tutun de fumat;(b) alcool și băuturi alcoolice:(i) băuturi distilate și spirtoase cu o tărie alcoolică de peste 22 % în volum; alcool etilic nedenaturat de 80 % sau mai mult în volum; o sticlă standard (de până la un litru)sau(ii) băuturi distilate, spirtoase și aperitive pe bază de vin sau alcool, tafia, saké sau băuturi similare cu o tărie alcoolică de până la 22 % în volum; vinuri spumante, vinuri alcoolizate: o sticlă standard (de până la un litru)sau(iii) vinuri nefermentate: doi litri;(c) parfumuri: 50 de gramesauape de toaletă: 0,25 litri sau opt uncii;(d) cafea: 500 de gramesauextracte și esențe de cafea: 200 de grame;(e) ceai: 100 de gramesauextracte și esențe de ceai: 40 de grame.(2) Statele membre au dreptul să reducă cantitățile de produse prevăzute în alineatul (1) eligibile pentru scutirea de impozit pe cifra de afaceri și accize sau să elimine în întregime scutirea pentru astfel de produse.Articolul 3Toate bunurile prevăzute în articolul 2 incluse în loturi mici cu caracter necomercial în cantități mai mari decât cele prevăzute la respectivul articol sunt excluse în întregime de la scutire.Articolul 4(1) Echivalentul în euro al monedei naționale care se aplică în scopul punerii în aplicare a prezentei directive se stabilește anual. Cursurile aplicabile sunt cele obținute în prima zi lucrătoare a lunii octombrie, cu efect de la 1 ianuarie a anului următor.(2) Statele membre pot rotunji sumele în monedă națională rezultate în urma conversiei sumelor în euro prevăzută în articolul 1 alineatul (2), cu condiția ca rotunjirea să nu depășească 2 EUR.(3) Statele membre pot menține sumele scutite de impozit în vigoare la momentul ajustării anuale prevăzute în alineatul (1) în cazul în care, anterior rotunjirii prevăzute în alineatul (2), conversia sumelor scutite de impozit exprimate în euro ar avea ca rezultat o schimbare de cel mult 5 % a scutirii de impozit exprimate în monedă națională.Articolul 5Comisiei îi este comunicat de către statele membre textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă. Comisia informează celelalte state membre cu privire la aceasta.Articolul 6Directiva 78/1035/CEE se abrogă, fără a se aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele limită de transpunere în legislația națională a directivelor prevăzute în anexa I partea B.Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.Articolul 7Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 8Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Luxemburg, 5 octombrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleK. Rajamäki[1] Nepublicat încă în Jurnalul Oficial.[2] JO L 366, 28.12.1978, p. 34. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 1994.[3] A se vedea anexa I partea A.[4] JO L 105, 23.4.1983, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Actul de aderare din 2003.--------------------------------------------------20061005ANEXA IPARTEA ADirectiva abrogată, cu modificările sale succesiveDirectiva 78/1035/CEE a Consiliului [1] (JO L 366, 28.12.1978, p. 34) | |Directiva 81/933/CEE a Consiliului (JO L 338, 25.11.1981, p. 24) | numai articolul 2 |Directiva 85/576/CEE a Consiliului (JO L 372, 31.12.1985, p. 30) | |PARTEA BTermenele limită de transpunere în legislația națională(prevăzute la articolul 6)Directivă | Termen limită de transpunere |78/1035/CEE | 1 ianuarie 1979 |81/933/CEE | 31 decembrie 1981 |85/576/CEE | 30 iunie 1986 |[1] Directiva 78/1035/CEE a fost modificată, de asemenea, prin Actul de aderare din 1994.--------------------------------------------------20061005ANEXA IITABEL DE CORESPONDENȚĂDirectiva 78/1035/CEE | Prezenta directivă |Articolul 1 alineatul (1) | Articolul 1 alineatul (1) |Articolul 1 alineatul (2) prima liniuță | Articolul 1 alineatul (2) litera (a) |Articolul 1 alineatul (2) liniuța a doua | Articolul 1 alineatul (2) litera (b) |Articolul 1 alineatul (2) liniuța a treia | Articolul 1 alineatul (2) litera (c) |Articolul 1 alineatul (2) liniuța a patra | Articolul 1 alineatul (2) litera (d) |Articolul 2 alineatul (1) litera (a), termenii "50 de țigarete" cu termenii "50 de grame de tutun de fumat" | Articolul 2 alineatul (1) litera (a) punctele (i)-(iv) |Articolul 2 alineatul (1) litera (b) | Articolul 2 alineatul (1) litera (b) |Articolul 2 alineatul (1) litera (b) prima liniuță | Articolul 2 alineatul (1) litera (b) punctul (i) |Articolul 2 alineatul (1) litera (b) liniuța a doua | Articolul 2 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) |Articolul 2 alineatul (1) litera (b) liniuța a treia | Articolul 2 alineatul (1) litera (b) punctul (iii) |Articolul 2 alineatul (1) literele (c), (d) și (e) | Articolul 2 alineatul (1) literele (c), (d) și (e) |Articolul 2 alineatul (2) | Articolul 2 alineatul (2) |Articolul 2 alineatul (3) | — |Articolul 3 | Articolul 3 |Articolul 4 alineatul (1) | — |Articolul 4 alineatul (2) | Articolul 4 alineatul (1) |Articolul 4 alineatul (3) | Articolul 4 alineatul (2) |Articolul 4 alineatul (4) | Articolul 4 alineatul (3) |Articolul 5 alineatul (1) | — |Articolul 5 alineatul (2) | Articolul 5 |— | Articolul 6 |— | Articolul 7 |Articolul 6 | Articolul 8 |— | Anexa I |— | Anexa II |--------------------------------------------------


title: Directiva 1999/25/CE a Comisiei din 9 aprilie 1999 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 93/34/CEE a Consiliului privind inscripționările legale pentru vehiculele cu motor cu două sau trei roți (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               07/Volumul 07

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               9

         31999L0025

               L 104/19

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 1999/25/CE A COMISIEI

   din 9 aprilie 1999
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 93/34/CEE a Consiliului privind inscripționările legale pentru vehiculele cu motor cu două sau trei roți
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 92/61/CEE a Consiliului din 30 iunie 1992 privind omologarea vehiculelor cu motor cu două sau trei roți (1), modificată de Actul de aderare al Austriei, al Finlandei și al Suediei, în special articolul 16,
   având în vedere Directiva 93/34/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind inscripționările legale pentru vehiculele cu motor cu două sau trei roți (2), în special articolul 3,

               (1)

               întrucât Directiva 93/34/CEE este una dintre directivele distincte ale procedurii comunitare de omologare, introduse prin Directiva 92/61/CEE; întrucât, în consecință, dispozițiile Directivei 92/61/CEE privind sistemele, componentele și unitățile tehnice ale vehiculelor se aplică prezentei directive;

               (2)

               întrucât progresele tehnologice permit în prezent adaptarea Directivei 93/34/CEE la progresul tehnic; întrucât, pentru a asigura funcționarea adecvată a sistemului de omologare ca întreg, este necesar, în consecință, să se clarifice în continuare sau să se completeze anumite dispoziții ale directivei;

               (3)

               întrucât, în acest scop, este necesar să se adapteze anumite simboluri utilizate și să se clarifice anumite cerințe privind simbolurile și caracterele care urmează să fie utilizate pentru indicarea inscripționărilor legale de pe placa cu datele producătorului;

               (4)

               întrucât măsurile prevăzute la prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptare la progresul tehnic înființat prin articolul 13 din Directiva 70/156/CEE a Consiliului (3), modificată ultima dată de Directiva 98/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4),

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ
   Articolul 1
   Anexa la Directiva 93/34/CEE se modifică prin prezenta în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Cu începere de la 1 ianuarie 2000, din motive legate de inscripționările legale, statele membre:

               —

               nu refuză, pentru un tip de vehicul cu două sau trei roți, să acorde omologarea CE;

               —

               nu interzic înregistrarea, vânzarea sau punerea în exploatare a vehiculelor cu motor cu două sau trei roți,

         dacă inscripționările legale respectă cerințele Directivei 93/34/CEE a Consiliului, modificată de prezenta directivă.
   (2)   Cu începere de la 1 iulie 2000, statele membre refuză să acorde omologare CE pentru orice tip de autovehicul cu două sau trei roți din motive legate de inscripționările legale dacă nu sunt respectate cerințele Directivei 93/34/CEE, modificată de prezenta directivă.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până cel târziu la 31 decembrie 1999, dispozițiile necesare pentru aducerea la îndeplinire a prezentei directive. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
   Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 ianuarie 2000.
   La adoptarea de către statele membre a acestor dispoziții, acestea includ o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre determină modul în care se va face această trimitere.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 aprilie 1999.

            Pentru Comisie

         Martin BANGEMANN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 225, 10.8.1992, p. 72.

      (2)  JO L 188, 29.7.1993, p. 38.

      (3)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1.

      (4)  JO L 11, 16.1.1999, p. 25.
   ANEXĂ

               1.

               Punctul 2.1.4 se înlocuiește cu următorul text:

                           „2.1.4.

                           nivelul static al sunetului:… dB(A)… min-1.”

               2.

               Punctul 3.1.1.2 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.1.1.2.

                           cea de-a doua parte constă din șase caractere (litere sau cifre) în scopul descrierii caracteristicilor generale ale vehiculului (tip, variantă și versiune). Dacă producătorul nu utilizează unul sau mai multe dintre aceste caractere, spațiile neutilizate trebuie completate cu caractere alfanumerice, producătorul având libertatea să le aleagă pentru fiecare vehicul.”

               3.

               Punctul 3.1.2 se înlocuiește cu următorul text:

                           „3.1.2.

                           numărul de identificare a vehiculului trebuie să ocupe, ori de câte ori este posibil, un singur rând. Începutul și sfârșitul acestui rând trebuie marcate printr-un simbol care să nu fie nici o cifră arabă, nici o majusculă latină și nici să nu poată fi confundat cu oricare dintre aceste caractere.
                           În mod excepțional și din motive tehnice numărul poate să ocupe și două rânduri. Totuși, în acest caz, nu trebuie să existe nici o separare în interiorul oricăreia dintre cele trei părți, iar începutul și sfârșitul fiecărui rând trebuie marcate cu un simbol care să nu fie nici o cifră arabă, nici o majusculă latină și nici să nu poată fi confundat cu oricare dintre aceste caractere.
                           Introducerea simbolului menționat în interiorul unui rând, între cele trei părți (punctul 3.1.1) este, de asemenea, autorizată.
                           Între caractere nu trebuie să existe spații.”


title: Directiva 2009/152/CE a Comisiei din 30 noiembrie 2009 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința datei de expirare pentru înscrierea în anexa I a substanței active carbendazim (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               1.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 314/66

      DIRECTIVA 2009/152/CE A COMISIEI

   din 30 noiembrie 2009
   de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința datei de expirare pentru înscrierea în anexa I a substanței active carbendazim
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1) paragraful al doilea a doua liniuță,
   întrucât:

               (1)

               Prin Directiva 2006/135/CE a Comisiei (2), carbendazimul a fost inclus ca substanță activă în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Înscrierea respectivă expiră la 31 decembrie 2009.

               (2)

               La cerere, înscrierea unei substanțe active poate fi reînnoită pentru o perioadă care să nu depășească zece ani. La 6 august 2007, Comisia a primit o cerere din partea notificatorului cu privire la reînnoirea înscrierii acestei substanțe.

               (3)

               La 10 ianuarie 2008, notificatorul a prezentat statului membru raportor, Germania, un dosar tehnic în sprijinul cererii sale. Germania a transmis proiectul său de raport de reevaluare la 27 iulie 2009. Este necesar ca Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară să efectueze o evaluare inter pares.

               (4)

               Dat fiind că este imposibil să se încheie procedura de reînnoire înaintea datei de expirare a înscrierii carbendazimului și că cererea de reînnoire a fost depusă în timp util, în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) din Directiva 91/414/CEE ar trebui acordată o reînnoire pentru perioada necesară încheierii procedurii respective.

               (5)

               Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (6)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În anexa I la Directiva 91/414/CEE, la rândul nr. 149 [carbendazim (stereochimie nedefinită) nr. CAS 10605-21-7 nr. CIPAC 263], coloana a șasea (expirarea înscrierii), cuvintele „31 decembrie 2009” se înlocuiesc cu „31 decembrie 2010”.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică până la 31 decembrie 2009 cel târziu actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 ianuarie 2010.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 349, 12.12.2006, p. 37.


title: Directiva Comisiei din 5 decembrie 1972 de modificare a celei de-a doua Directive a Comisiei din 18 noiembrie 1971 de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor

text:
               03/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               17

         31973L0047

               L 083/35

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 5 decembrie 1972
   de modificare a celei de-a doua Directive a Comisiei din 18 noiembrie 1971 de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor
   (73/47/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva Consiliului din 20 iulie 1970 privind introducerea modalităților de prelevare a probelor și a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor (1), modificată de Directiva din 20 iulie 1972 (2), în special articolul 2,
   întrucât Comisia adoptă, la 18 noiembrie 1971, cea de-a doua directivă de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor (3);
   întrucât această directivă prevede, în partea 1 din anexă, o metodă pentru dozarea umidității, care se aplică, inter alia, analizei grăsimilor și uleiurilor animale și vegetale;
   întrucât dozarea umidității în grăsimi și în uleiuri animale și vegetale va trebui să se efectueze, de la 1 ianuarie 1974, conform unei metode diferite, stabilită prin cea de-a patra directivă a Comisiei de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor;
   întrucât este necesar, în consecință, să se elimine obligația de a aplica în cazul analizei grăsimilor și a uleiurilor animale și vegetale metoda de dozare a umidității prevăzută în cea de-a doua directivă;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru furaje,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   A doua Directivă a Comisiei de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial la furajelor se modifică după cum urmează:
   În anexă partea 1 punctul 1, textul celei de-a doua teze din primul paragraf se înlocuiește cu textul următor:

      „Aceasta nu privește analiza produselor lactate ca furaje simple, analiza substanțelor minerale și a amestecurilor compuse în principal din substanțe minerale, analiza grăsimilor și a uleiurilor animale și vegetale, precum și analiza semințelor și a fructelor oleaginoase definite în Regulamentul nr. 136/66/CEE al Consiliului din 22 septembrie 1966 privind organizarea comună a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor (4).

   Articolul 2
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 1973. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 5 decembrie 1972.

            Pentru Comisie

            Președintele

         S. L. MANSHOLT

      (1)  JO L 170, 3.8.1970, p. 2.

      (2)  JO L 171, 29.7.1972, p. 39.

      (3)  JO L 279, 20.12.1971, p. 7.

      (4)  JO L 170, 3.8.1970, p. 2.”


title: Directiva 2003/126/CE a Comisiei din 23 decembrie 2003 privind metoda analitică de determinare a componentelor de origine animală pentru controlul oficial al furajelorText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32003L0126

Official Journal L 339 , 24/12/2003 P. 0078 - 0084 Ediţie specială în limba cehă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba estonă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba letonă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba malteză Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba polonă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 3 Volume 41 P. 540  - 546

		20031223Directiva 2003/126/CE a Comisieidin 23 decembrie 2003privind metoda analitică de determinare a componentelor de origine animală pentru controlul oficial al furajelor(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 70/373/CEE a Consiliului din 20 iulie 1970 privind introducerea modalităților de prelevare de probe și a metodelor comunitare de analiză pentru controlul oficial al furajelor [1], în special articolul 2,întrucât:(1) În temeiul Directivei 70/373/CEE, controalele oficiale ale furajelor având ca scop verificarea conformității cu cerințele actelor cu putere de lege și actelor administrative care reglementează calitatea și compoziția furajelor, se efectuează în conformitate cu modalitățile de prelevare de probe și metodele comunitare de analiză.(2) În conformitate cu dispozițiile privind etichetarea furajelor și cerințele privind interzicerea utilizării anumitor tipuri de proteine de origine animală în furajele pentru anumite categorii de animale este necesar să se prevadă metode analitice fiabile care sa permită detectarea prezenței acestor substanțe și, după caz, procentul lor.(3) Metoda descrisă în Directiva 98/88/CE a Comisiei din 13 noiembrie 1998 de stabilire a orientărilor pentru identificarea și estimarea prin examinare microscopică a componentelor de origine animală pentru controlul oficial al furajelor [2] este în prezent unica metodă validată pentru controlarea prezenței proteinelor de origine animală, inclusiv a proteinelor tratate la 133 °C/3 bar/20', din furaje.(4) Un studiu comparativ între laboratoare pentru determinarea proteinelor de origine animală prelucrate a demonstrat recent că datorită modului diferit de aplicare a analizelor microscopice stabilite în Directiva 98/88/CE s-au obținut diferențe semnificative în privința sensibilității, a specificității și a preciziei metodei. Pentru armonizarea și îmbunătățirea determinării proteinelor de origine animală prelucrate ar trebui ca dispozițiile referitoare la metoda de analiză microscopică să fie detaliate și să devină obligatorii. Este necesar să se asigure că analiștii care aplică metoda au o pregătire adecvată, deoarece performanța depinde de competența analistului.(5) Directiva 98/88/CE ar trebui să fie, prin urmare, înlocuită.(6) Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt în conformitate cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Statele membre prevăd ca analiza oficială a furajelor în vederea controlului oficial pentru constatarea prezenței, identificarea și/sau estimarea cantității de componente de origine animală din furaje, în cadrul programului de inspecție coordonată în domeniul nutriției animalelor în conformitate cu Directiva 95/53/CE a Consiliului [3], să se efectueze în conformitate cu dispozițiile din anexa la prezenta directivă.Articolul 2Statele membre asigură că laboratoarele care efectuează controalele oficiale privind prezența componentelor de origine animală în furaje participă cu regularitate la testele de performanță bazate pe metodele analitice și că personalul de laborator care efectuează aceste analize beneficiază de formarea profesională corespunzătoare.Articolul 3Directiva 98/88/CE se abrogă.Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.Articolul 4(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 iulie 2004 . Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor dispoziții, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei i se comunică de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 5Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 6Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 23 decembrie 2003.Pentru ComisieDavid ByrneMembru al Comisiei[1] JO L 170, 3.8.1970, p. 2. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 807/2003 (JO L 122, 16.5.2003, p. 36).[2] JO L 318, 27.11.1998, p. 45.[3] JO L 265, 8.11.1995, p. 17. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 234, 1.9.2001, p. 55).--------------------------------------------------20031223ANEXĂCondiții pentru detectarea, identificarea și estimarea prin examinare microscopică a componentelor de origine animală în furaje1. Obiectiv și domeniu de aplicarePrezentele condiții se utilizează în cazul în care detectarea componentelor de origine animală (definite ca produse rezultate din prelucrarea carcaselor sau a unor părți din corpul mamiferelor, păsărilor de casă sau peștilor) din furaje se realizează prin examinare microscopică în cadrul unui program de inspecție coordonată în domeniul nutriției animalelor, în conformitate cu Directiva 95/53/CE a Consiliului. Pentru o mai bună detectare a anumitor tipuri de componente de origine animală sau pentru a se specifica, de asemenea, originea componentelor de origine animală, se poate realiza o a doua analiză prin metode derivate sau metode alternative, cu condiția ca metodele din prezenta anexă să se utilizeze în toate analizele oficiale. În plus, se poate utiliza o variantă de protocol în cazul în care se examinează anumite componente de origine animală specifice, ca plasma sau oasele din seu (vezi și punctul 9), cu condiția ca analizele respective să se realizeze în completarea analizelor prevăzute în programul de inspecție coordonată.2. SensibilitateÎn funcție de natura componentelor de origine animală, este posibilă detectarea unor cantități foarte mici (< 0,1 %) în furaje.3. PrincipiuPentru identificare se utilizează o probă reprezentativă, prelevată în conformitate cu dispozițiile stabilite în Directiva 76/371/CEE a Comisiei din 1 martie 1976 de stabilire a metodelor comunitare de prelevare de probe pentru controlul oficial al furajelor [1] și pregătită corespunzător. Protocolul descris în continuare este potrivit pentru tratarea furajelor cu un conținut mic de umiditate. Furajele cu un conținut de umiditate mai mare de 14 % se usucă (condensează) înaintea tratamentului. Furajele speciale sau materiile prime furajere speciale (de exemplu, grăsimi, uleiuri) necesită un tratament specific (vezi punctul 9). Componentele de origine animală se identifică pe baza caracteristicilor tipice, identificabile prin examinare microscopică (adică fibre musculare și alte particule ale cărnii, cartilagii, oase, coarne, păr, păr de porc, sânge, pene, coji de ouă, oase și solzi de pește). Identificarea trebuie să se realizeze atât pentru fracția care a trecut prin sită (6.1), cât și pentru sedimentul concentrat (6.2) de probă.4. Reactivi4.1. Agent de incluziune4.1.1. Hidrat de cloral (soluție apoasă 60 % greutate/vol.)4.1.2. Leșie (NaOH 2,5 % greutate/vol. sau KOH 2,5 % greutate/vol.) pentru fracțiile care trec prin sită4.1.3. Ulei de parafină sau glicerină (vâscozitate: 68-81) pentru examinarea microscopică a sedimentului4.2. Agenți de spălare4.2.1. Alcool, 96 %4.2.2. Acetonă4.3. Agent de concentrare4.3.1. Tetracloroetilenă (densitate 1,62)4.4. Reactivi de colorare4.4.1. Soluție de iod/iodură de potasiu (se dizolvă 2 g iodură de potasiu în 100 ml apă și se adaugă 1 g de iod sub agitare)4.4.2. Roșu de alizarină (se diluează 2,5 ml acid clorhidric 1M în 100 ml apă și se adaugă 200 mg roșu de alizarină în soluția obținută)4.4.3. Reactiv cistină (2 g acetat de plumb, 10 g NaOH/100 ml H2O)4.4.4. Soluție de iod/iodură de potasiu [dizolvată în etanol 70 %]4.5. Reactiv de albire4.5.1. Soluție comercială de hipoclorit de sodiu (9,6 % clor activ)5. Aparatură și accesorii5.1. Balanță analitică (precizie de 0,01 g, cu excepția sedimentului concentrat: 0,001 g)5.2. Dispozitiv de măcinat (moară de măcinat sau piuă, în special pentru furaje ce conțin > 15 % grăsime, găsită la analiză)5.3. Sită cu ochiuri pătrate cu lățimea de maximum 0,50 mm5.4. Pâlnie de separare sau flacon de decantare cu fund conic5.5. Microscop stereoscopic (mărire de minimum 40 de ori)5.6. Microscop compus (mărire de minimum 40 de ori), lumină transmisă sau lumină polarizată5.7. Sticlărie standard de laboratorToată aparatura se curăță cu grijă. Pâlniile de separare și sticlăria trebuie să fie spălate în mașina de spălat. Sitele se curăță cu o perie cu peri aspri.6. Mod de lucruDacă fracțiile se analizează ca probe individuale, furajele granulate se cern în prealabil.Cel puțin 50 g de probă se tratează [dacă este necesar, se macină cu grijă cu un dispozitiv de măcinare potrivit (5.2) pentru a obține o structură corespunzătoare]. Din materialul măcinat se iau două porțiuni reprezentative, una pentru fracția cernută (cel puțin 5 g) (6.1) și una pentru sedimentul concentrat (cel puțin 5 g) (6.2). Pentru identificare, se poate aplica colorarea cu agenți de colorare (6.3).Pentru a indica natura proteinelor de origine animală și originea particulelor, se poate utiliza un sistem de decizie de tipul Aries și probele de referință se pot justifica.6.1. Identificarea componentelor de origine animală din fracțiile cernuteO probă de cel puțin 5 g se cerne prin sită (5.3) în două fracții.Fracția(ile) cernută(e) cu particule mari (sau o parte reprezentativă a fracției) se aplică în strat subțire pe un suport potrivit și se observă sistematic la microscopul stereoscopic (5.5) la măriri diferite pentru detectarea componentelor de origine animală.Lamelele preparate cu fracția(ile) cu particule fine se examinează sistematic la microscopul compus (5.6) la mărimi diferite pentru detectarea componentelor de origine animală.6.2. Identificarea componentelor de origine animală din sedimentul concentratCel puțin 5 g (cu o precizie de până la 0,01 g) de probă se transferă într-o pâlnie de separare sau într-un flacon de decantare cu fund rotund și se tratează cu cel puțin 50 ml tetracloroetilenă (4.3.1). Amestecul se agită de câteva ori.- Dacă se utilizează o pâlnie de separare închisă, sedimentul se lasă liniștit un timp suficient (cel puțin trei minute) înainte de a fi separat. Se repetă agitarea și sedimentul se lasă iar liniștit cel puțin trei minute. Se separă din nou sedimentul.- Dacă se utilizează un flacon deschis, sedimentul se lasă liniștit cel puțin cinci minute înainte de a fi separat.Sedimentul total se usucă și apoi se cântărește (cu o precizie de 0,001 g). Cântărirea este necesară doar dacă este necesară o estimare. Dacă sedimentul conține multe particule mari, se poate cerne printr-o sită (5.3) în două fracții. Sedimentul uscat se examinează la microscopul stereoscopic (5.5) și la microscopul compus (5.6) pentru detectarea componentelor osoase.6.3. Utilizarea agenților de incluziune și a reactivilor de colorarePentru a facilita identificarea la microscop a componentelor de origine animală se pot utiliza agenți de incluziune și reactivi de colorare speciali.Hidrat de cloral (4.1.1): | Prin încălzire atentă, structurile celulare se pot observa mai clar, deoarece granulele de amidon gelatinizează și celulele nedorite sunt eliminate. |Leșie (4.1.2): | Fie hidroxidul de sodiu, fie hidroxidul de potasiu pune în evidență materialul furajului, facilitând detectarea fibrelor musculare, a părului și a altor structuri cheratinoase. |Ulei de parafină și glicerină (4.1.3): | Componente ale oaselor se pot identifica bine în acest agent de incluziune, deoarece majoritatea lacunelor rămân umplute cu aer și apar sub formă de găuri negre de aproximativ 5-15 μm. |Soluție de iod/iodură de potasiu (4.4.1): | Se utilizează pentru detectarea amidonului (culoare albastru-violetă) și a proteinelor (culoare galben-portocalie). Soluțiile se pot dilua, dacă este necesar. |Soluție de roșu de alizarină (4.4.2): | Colorarea în roșu/roz a oaselor, a oaselor de pește și a solzilor. Înainte de uscarea sedimentului (vezi punctul 6.2), sedimentul total se transferă într-o eprubetă de sticlă și se spală de două ori cu aproximativ 5 ml alcool (4.2.1) (de fiecare dată se utilizează o turbionare, se lasă să se decanteze solventul aproximativ un minut și apoi se scurge). Înaintea utilizării acestui reactiv de colorare, sedimentul se decolorează prin adăugarea a cel puțin 1 ml soluție de hipoclorit de sodiu (4.5.1). Reacția se lasă să continue 10 minute. Eprubeta se umple cu apă, se lasă să se decanteze sedimentul timp de două-trei minute și apa împreună cu particulele în suspensie se scurg. Sedimentul se mai spală de două ori cu aproximativ 10 ml de apă (se utilizează o turbionare, se lasă să se decanteze și se scurge apa de fiecare dată). Se adaugă două până la zece picături (în funcție de cantitatea de reziduu) de soluție de roșu de alizarină. Amestecul se agită și se lasă reacția să decurgă câteva secunde. Sedimentul colorat se spală de două ori cu aproximativ 5 ml alcool (4.2.1), după care se spală cu acetonă (4.2.2) (de fiecare dată se utilizează o mișcare turbionară, solventul se lasă să se decanteze timp de aproximativ un minut și se scurge). Sedimentul este apoi pregătit pentru uscare. |Reactiv cistină (4.4.3): | Prin încălzire atentă, componentele ce conțin cistină (păr, pene etc.) se colorează în brun-negru. |6.4. Examinarea furajelor susceptibile a conține făină de peșteSe examinează la microscopul compus (6.1 și 6.2) cel puțin o lamelă din fracția fină cernută și din fracția fină de sediment.Dacă eticheta indică includerea făinii de pește în componente sau dacă se suspectează sau se detectează prezența făinii de pește la examinarea inițială, se examinează cel puțin încă două lamele cu fracție fină cernută din proba originală, precum și fracția de sediment total.7. Calculare și evaluareStatele membre asigură utilizarea procedurilor descrise în prezentul punct la realizarea unei analize oficiale în vederea estimării cantității (și nu doar a prezenței) componentelor de origine animală.Calculul se poate realiza doar în cazul în care componentele de origine animală conțin fragmente osoase.Fragmentele osoase ale speciilor terestre cu sânge cald (de exemplu, mamifere și păsări) se pot distinge de diferitele tipuri de os de pește de pe o lamelă microscopică cu ajutorul lacunei tipice. Proporția de componente de origine animală din probă se estimează luând în considerare următoarele:- proporția estimată (% în greutate) de fragmente osoase în sedimentul concentrat și- proporția (% în greutate) de os din componentele de origine animală.Pentru estimare trebuie să se examineze (dacă este posibil) cel puțin trei lamele și cel puțin cinci câmpuri pentru fiecare lamelă. În furajele combinate, sedimentul concentrat conține de regulă nu numai fragmente de oase de animale terestre și de oase de pește, ci și alte particule cu greutate specifică mare, de exemplu, minerale, nisip, fragmente de plante lignificate și altele asemănătoare.7.1. Valoarea estimată a ponderii fragmentelor osoase% de fragmente de oase de animale terestre = (S × c)/W% de oase și solzi de pește = (S × d)/W[S = greutatea sedimentului (mg), c = factor de corecție (%) pentru porțiunea estimată de oase de animale terestre din sediment, d = factor de corecție (%) pentru porțiunea estimată de fragmente de oase și solzi de pește din sediment, W = greutatea probei pentru sedimentare (mg)].7.2. Valoarea estimată a componentelor de origine animalăProporția de os din produsele de origine animală poate să varieze foarte mult. (Ponderea oaselor din făina de oase este de ordinul a 50-60 % și în făina de carne este de ordinul a 20-30 %; în cazul făinii de pește, conținutul de oase și solzi variază în funcție de categoria și originea acesteia, de obicei de ordinul a 10-20 %).Dacă tipul făinii de origine animală prezente în probă se cunoaște, este posibil să se estimeze conținutul:Conținutul estimat de componente de produse derivate din animale terestre (%) = (S × c)/(W × f) × 100Conținutul estimat de componente de produse derivate din pește (%) = (S × d)/(W × f) × 100[S = greutatea sedimentului (mg), c = factor de corecție (%) pentru porțiunea estimată de componente de oase de animale terestre din sediment, d = factor de corecție (%) pentru porțiunea estimată de fragmente de oase și solzi de pește din sediment, f = factor de corecție pentru porțiunea de oase din componentele de origine animală din proba examinată, W = greutatea probei pentru sedimentare (mg)].8. Exprimarea rezultatelor examinăriiRaportul conține cel puțin informații privind prezența componentelor derivate din animale terestre și din făină de pește. Diferitele cazuri se raportează în modul următor:8.1. Referitor la prezența componentelor derivate din animale terestre:- în măsura în care a fost perceptibil la microscop, în proba analizată nu fost detectată nici o componentă derivată din animale terestresau- în măsura în care a fost perceptibil la microscop, în proba analizată au fost detectate componente derivate din animale terestre.8.2. Referitor la prezența făinii de pește:- în măsura în care a fost perceptibil la microscop, nici o componentă derivată din pește nu fost detectată în proba analizatăsau- în măsura în care a fost perceptibil la microscop, în proba analizată au fost detectate componente derivate din pește.În cazul în care se găsesc componente derivate din pește sau animale terestre, raportul privind rezultatele examinării, dacă este necesar, poate să indice o estimare a cantității de componente detectate (x %, < 0,1 %; 0,1-0, 5 %; 0,5-5 % sau >5 %), alte specificații privind tipul animalului terestru, dacă este posibil, precum și componentele de origine animală identificate (fibre musculare, cartilaj, oase, coarne, peri de porc, pene, sânge, coji de ouă, oase de pește, solzi).Pentru cazul în care se estimează cantitatea de componente de origine animală, se menționează factorul de corecție f.Pentru cazul în care se identifică componente osoase derivate de la animalele terestre, raportul conține în plus fraza:"Nu se poate exclude posibilitatea provenienței din mamifere a componentelor menționate anterior."Această frază suplimentară nu este necesară în cazul în care fragmentele osoase provenite de la animale terestre sunt specificate ca fragmente osoase provenite de la păsări de curte sau mamifere.9. Protocol facultativ pentru analiza grăsimilor sau a uleiurilorPentru analiza grăsimilor sau a uleiurilor se poate utiliza următorul protocol:- În cazul în care grăsimea este solidă, se încălzește, de exemplu într-o etuvă cu microunde până devine lichidă.- Cu ajutorul unei pipete, se transferă 40 ml de grăsime de la partea inferioară a probei într-o eprubetă de centrifugare.- Se centrifughează timp de 10 minute la 4000 rpm.- În cazul în care grăsimea se solidifică după centrifugare, se încălzește încă o dată într-o etuvă până când devine lichidă. Se repetă centrifugarea timp de cinci minute la 4000 rpm.- Cu ajutorul unei linguri sau spatule, se transferă jumătate din impuritățile decantate într-un vas Petri sau pe o lamelă de microscop pentru identificarea prin observare microscopică a unui posibil conținut de componente de origine animală (fibre de carne, pene, fragmente osoase). Ca agent de incluziune pentru microscopie, se recomandă uleiul de parafină sau glicerina.- Impuritățile rămase se utilizează pentru sedimentare, conform descrierii de la punctul 6.2.[1] JO L 102, 15.4.1976, p. 1.--------------------------------------------------


title: Directiva Consiliului din 16 mai 1983 de efectuare a celei de-a patra modificări a Directivei 76/769/CEE privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase

text:
               13/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               120

         31983L0264

               L 147/9

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 16 mai 1983
   de efectuare a celei de-a patra modificări a Directivei 76/769/CEE privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase
   (83/264/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolul 100 al acesteia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât Directiva 79/663/CE (4) a interzis utilizarea trifosfatului (2,3 dibromopropil) în compoziția articolelor textile ignifugate din cauza pericolelor pe care le prezintă pentru sănătate; întrucât examinările ulterioare au dovedit că alte două produse ignifuge, oxidul de triaziridinil fosfin și polibromura de difenil (PBB) pun în pericol sănătatea și, prin urmare, nu trebuie utilizate în compoziția articolelor textile care intră în contact cu pielea;
   întrucât 3,3 dimetoxibenzidina se utilizează la producerea prafului de strănutat; întrucât, chiar dacă informațiile privind proprietățile mutagene și cancerigene ale acestei substanțe nu sunt concludente, înrudirea structurii acesteia cu benzidina, care are efect cancerigen dovedit asupra omului, indică necesitatea de a se manifesta o mare prudență în ceea ce privește riscul potențial asupra sănătății pe care îl poate avea această substanță; întrucât este evident că praful de strănutat este utilizat în special de către copii, care, în principiu, reprezintă un grup sensibil la produșii chimici toxici și care trebuie, prin urmare, să beneficieze de protecție specială; întrucât, prin urmare, utilizarea acestei substanțe ar trebui interzisă la fabricarea articolelor folosite pentru a face glume, cum ar fi praful de strănutat;
   întrucât anumite tipuri de praf de strănutat obținute din plante prezintă riscuri pentru persoanele care le utilizează, în special pentru copii, și sunt deja interzise în unele state membre;
   întrucât polisulfurile de amoniu au efect corosiv și pot provoca vătămări grave și de durată, în special asupra ochilor; întrucât acești compuși, care sunt vânduți în special copiilor drept articole folosite pentru a face glume, sunt deosebit de periculoși; întrucât utilizarea lor trebuie, prin urmare, interzisă;
   întrucât esterii volatili ai acidului bromoacetic sunt utilizați ca gaze lacrimogene; întrucât aceștia au efect iritant și pot fi nocivi pentru sistemul respirator și ochi; întrucât, în concentrație mare, au efect corosiv și pot provoca vătămări oculare; întrucât nu trebuie utilizați de către copii, iar folosirea lor ca articole pentru a provoca farse ar trebui interzisă;
   întrucât restricțiile introduse deja în unele state membre pentru substanțele menționate anterior afectează în mod direct instituirea sau funcționarea pieței comune; întrucât este, prin urmare, necesară armonizarea legislației existente în acest domeniu în statele membre și modificarea corespunzătoare a anexei la Directiva 76/769/CEE (5),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Se adaugă următoarele puncte la anexa la Directiva 76/769/CEE:

                  8.   Oxid de triaziridinilfosfin
                  Nr. CAS 5455-55-1

                  Nu sunt permise în compoziția articolelor textile care vin în contact cu pielea, cum ar fi confecțiile, lenjeria de corp sau lenjeria de pat.

                  9.   Polibromură de difenil (PBB)
                  Nr. CAS 59536-65-1

                  10.   Pulbere din coaja de Quillaja saponaria și derivatele acesteia conținând saponine
                  Pulbere din rădăcini de Helleborus viridis și Helleborus niger
                  Pulbere din rădăcini de Veratrum album și Veratrum nigrum
                  Benizidina și/sau derivatele sale

                     o-nitrobenzaldehidă
                  Nr. CAS 552-89-6
                  Pudra de lemn

                  Nu sunt permise în articolele folosite pentru a face glume sau în obiecte destinate a fi folosite ca atare, de exemplu, ca elemente componente ale prafului de strănutat și ale bombelor urât mirositoare.
                  Cu toate acestea, statele membre pot tolera pe teritoriul lor bombe urât mirositoare conținând cel mult 1,5 ml.”

                  11.   Sulfura și disulfura de amoniu
                  Nr. CAS 12135-76-1
                  Nr. CAS 12124-99-1
                  Polisulfura de amoniu
                  Nr. CAS 12259-92-6

                  12.   Esterii volatili ai acidului bromoacetic:

                              Bromoacetat: de metil
                              Nr. CAS 96-32-2

                              de etil
                              Nr. CAS 105-36-2

                              de propil

                              de butil

   Articolul 2
   Statele membre adoptă și pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de 18 luni de la notificarea acesteia (6). Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 mai 1983.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. KIECHLE

      (1)  JO C 288, 10.11.1981, p. 7.

      (2)  JO C 125, 17.5.1982, p. 148.

      (3)  JO C 112, 3.5.1982, p. 42.

      (4)  JO L 197, 3.8.1979, p. 37.

      (5)  JO L 262, 27.9.1976, p. 201.

      (6)  Prezenta directivă a fost notificată statelor membre la 19 mai 1983.


title: Directiva 93/95/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 de modificare a Directivei 89/686/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la echipamentul individual de protecție (EIP)

text:
               13/Volumul 13

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               96

         31993L0095

               L 276/11

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 93/95/CEE A CONSILIULUI

   din 29 octombrie 1993
   de modificare a Directivei 89/686/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la echipamentul individual de protecție (EIP)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   în cooperare cu Parlamentul European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât, în temeiul Directivei 89/686/CEE (4), trebuie să fie adoptate măsurile necesare pentru realizarea pieței interne a echipamentelor individuale de protecție (EIP);
   întrucât articolul 5 alineatul (3) din directiva respectivă prevede, în absența unor standarde armonizate, continuarea aplicării în mod tranzitoriu, până la 31 decembrie 1992, a regimurilor naționale în vigoare deja la data adoptării directivei, pentru EIP;
   întrucât rezultă din informațiile primite de la statele membre și din domeniul profesional în cauză că perioada de tranziție este prea scurtă pentru a permite aplicarea corectă a directivei;
   întrucât standardele armonizate vor contribui semnificativ la facilitarea introducerii pe piață și a liberei circulații a echipamentului individual de protecție;
   întrucât, cu toate acestea, unele dintre standardele armonizate nu vor fi disponibile la data aplicării Directivei 89/686/CEE; întrucât, în consecință, nu se poate asigura instituirea și uniformitatea unei piețe unice a acestor produse;
   întrucât introducerea unui nou sistem de control și certificare și stabilirea dispozițiilor și mecanismelor necesare pentru buna funcționare a directivei nu sunt suficient de avansate;
   întrucât absența standardelor armonizate ar putea duce la o situație în care să nu se mai asigure un grad adecvat de protecție și control de conformitate în ceea ce privește căștile utilizatorilor de autovehicule pe două roți; întrucât protecția persoanelor în eventualitatea unui accident ar putea fi astfel pusă în pericol; întrucât, pentru a evita reducerea siguranței și controlului, respectivele căști ar trebui excluse din sfera de aplicare a Directivei 89/686/CEE, până la introducerea unor cerințe specifice pentru căștile în cauză,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Directiva 89/686/CEE, se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 5 alineatul (3) se elimină.

               2.

               În articolul 8 alineatul (4) litera (a), ultima liniuță se elimină.

               3.

               Articolul 16 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 16
               (1)   Înainte de 1 decembrie 1991, statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
               Statele membre aplică măsurile în cauză de la 1 iulie 1992.
               (2)   De asemenea, statele membre permit, pentru o perioadă de până la 30 iunie 1995, introducerea pe piață și darea în folosință a EIP conforme cu normele administrative interne în vigoare pe teritoriul lor la 30 iunie 1992.
               (3)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.”.

               4.

               În anexa I se adaugă următorul punct 5:

                           „5.

                           Căștile și vizierele destinate utilizatorilor de autovehicule cu două și cu trei roți”.

         Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de trei luni de la adoptarea prezentei directive. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 26 octombrie 1993.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. URBAIN

      (1)  JO C 36, 10.2.1993, p. 18.

      (2)  JO C 194, 19.7.1993, p. 154 și Decizia din 27 octombrie 1993 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 129, 10.5.1993, p. 1.

      (4)  JO L 399, 30.12.1989, p. 18.