title: Directiva 2012/28/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind anumite utilizări permise ale operelor orfane  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 299/5

         DIRECTIVA 2012/28/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 25 octombrie 2012
   privind anumite utilizări permise ale operelor orfane
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1) și articolele 62 și 114,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Bibliotecile, instituțiile de învățământ și muzeele accesibile publicului, precum și arhivele, instituțiile patrimoniului cinematografic sau sonor și organismele publice de radiodifuziune și de televiziune instituite în statele membre sunt angajate într-un amplu proces de digitizare a propriilor colecții sau arhive, cu scopul de a crea biblioteci digitale europene. Acestea contribuie la conservarea și transmiterea patrimoniului cultural european, fapt de egală importanță în ceea ce privește crearea unor biblioteci digitale europene, cum este de exemplu Europeana. Tehnologiile destinate digitizării în masă a materialelor tipărite și cele destinate căutării și indexării sporesc valoarea colecțiilor din biblioteci din punct de vedere al cercetării. Crearea unor mari biblioteci online facilitează utilizarea de instrumente electronice de căutare și cercetare, deschizând noi câmpuri de explorare cercetătorilor și cadrelor universitare, care s-ar vedea, altfel, obligați să se limiteze la metode de căutare analogice, mai tradiționale.

               (2)

               Necesitatea de a promova libera circulație a cunoștințelor și a inovării în cadrul pieței interne este o componentă importantă a Strategiei Europa 2020, după cum prevede comunicarea Comisiei intitulată „Europa 2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”, printre ale cărei inițiative emblematice se numără elaborarea unei Agende digitale pentru Europa.

               (3)

               Crearea unui cadru juridic care să faciliteze digitizarea și difuzarea operelor și a altor obiecte protejate prin drepturi de autor sau drepturi conexe și pentru care nu s-a identificat niciun titular al drepturilor de autor sau pentru care titularul, deși a fost identificat, nu este localizat (așa-numitele opere orfane) este o acțiune-cheie a Agendei digitale pentru Europa, după cum se prevede în Comunicarea Comisiei intitulată „O Agendă digitală pentru Europa”. Prezenta directivă este îndreptată spre problema specifică a determinării din punct de vedere juridic a statutului operelor orfane și a consecințelor acestuia din punctul de vedere al utilizatorilor permiși și al utilizărilor permise ale operelor sau fonogramelor considerate opere orfane.

               (4)

               Prezenta directivă nu aduce atingere soluțiilor specifice adoptate în statele membre pentru rezolvarea chestiunilor mai ample legate de digitizarea în masă a operelor, cum ar fi cazul operelor „aflate în afara circuitului comercial”. Astfel de soluții țin cont de elementele specifice diferitelor tipuri de conținut și diferiților utilizatori, ele rezultând în urma consensului dintre părțile interesate relevante. Această abordare a fost preluată și în cadrul Memorandumului de înțelegere privind principiile-cheie referitoare la digitizarea și punerea la dispoziție a lucrărilor aflate în afara circuitului comercial, semnat la 20 septembrie 2011 de către reprezentanții bibliotecilor europene, ai autorilor, editurilor și organismelor de gestiune colectivă, în prezența Comisiei. Prezenta directivă nu aduce atingere Memorandumului de înțelegere, care cere statelor membre și Comisiei să se asigure că acordurile voluntare încheiate între utilizatori, titularii drepturilor de autor și organismele de gestiune colectivă a drepturilor de autor, privind acordarea de licențe pentru utilizarea operelor aflate în afara circuitului comercial, pe baza principiilor cuprinse în Memorandumul de înțelegere, beneficiază de securitatea juridică necesară la nivel național și în context transfrontalier.

               (5)

               Drepturile de autor reprezintă temelia economică a industriei creative, întrucât stimulează inovarea, activitatea creativă, investițiile și producția. Prin urmare, digitizarea și difuzarea operelor constituie o metodă de protecție a patrimoniului cultural european. Drepturile de autor reprezintă un mijloc important pentru asigurarea recompensării activităților din sectorul creativ.

               (6)

               Drepturile exclusive ale titularilor drepturilor de autor în ceea ce privește reproducerea și punerea la dispoziția publicului a operelor lor și a altor obiecte protejate, astfel cum au fost armonizate prin Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (3), implică acordul prealabil al acestora pentru digitizarea și punerea la dispoziția publicului a operelor sau a altor obiecte protejate.

               (7)

               În cazul operelor orfane, acest acord prealabil referitor la efectuarea unor acte de reproducere sau de punere la dispoziția publicului a operei nu poate fi obținut.

               (8)

               Abordările diferite din statele membre în ceea ce privește recunoașterea statutului de operă orfană pot reprezenta obstacole în calea funcționării pieței interne, precum și în calea utilizării operelor orfane și a accesului transfrontalier la acestea. Aceste abordări diferite pot duce, de asemenea, la restricții privind libera circulație a bunurilor și serviciilor cu conținut cultural. Prin urmare, este oportună asigurarea recunoașterii reciproce a acestui statut, deoarece aceasta va permite accesul la operele orfane în toate statele membre.

               (9)

               În special, este necesară o abordare comună prin care să se stabilească statutul de operă orfană și utilizările permise ale acestor opere orfane, pentru a asigura securitatea juridică în cadrul pieței interne în ceea ce privește utilizarea operelor orfane de către biblioteci, instituții de învățământ și muzee accesibile publicului, precum și arhive, instituții ale patrimoniului cinematografic sau sonor și organisme publice de radiodifuziune și de televiziune.

               (10)

               Printre operele cinematografice sau audiovizuale și fonogramele aflate în arhivele organismelor publice de radiodifuziune și de televiziune și produse de către acestea se numără și opere orfane. Luând în considerare statutul special al organismelor de radiodifuziune și de televiziune în calitate de producători de fonograme și materiale audiovizuale, precum și necesitatea de a adopta măsuri de limitare pe viitor a apariției de noi opere orfane, este necesar să se stabilească o dată-limită pentru aplicarea prezentei directive operelor și fonogramelor aflate în arhivele organismelor de radiodifuziune și de televiziune.

               (11)

               Operele cinematografice și audiovizuale și fonogramele conținute în arhivele organismelor publice de radiodifuziune și de televiziune și produse de acestea ar trebui, în sensul prezentei directive, să fie considerate a include operele cinematografice și audiovizuale și fonogramele care sunt comandate de aceste organisme pentru uzul lor exclusiv sau pentru uzul altor organisme publice de radiodifuziune și de televiziune coproducătoare. Operele cinematografice și audiovizuale și fonogramele conținute în arhivele organismelor publice de radiodifuziune și de televiziune și care nu au fost produse sau comandate de aceste organisme, dar pe care aceste organisme au fost autorizate să le utilizeze în conformitate cu un acord de licență nu ar trebui să fie incluse în domeniul de aplicare al prezentei directive.

               (12)

               Din motive de curtoazie internațională, prezenta directivă ar trebui să se aplice numai operelor și fonogramelor publicate pentru prima dată pe teritoriul unui stat membru sau, în absența publicării, difuzate pentru prima dată pe teritoriul unui stat membru sau, în absența publicării sau a difuzării, puse la dispoziția publicului de către beneficiarii prezentei directive cu consimțământul titularilor drepturilor de autor. În cel de al doilea caz, prezenta directivă ar trebui să se aplice numai dacă este rezonabil să se presupună că titularii drepturilor de autor nu se împotrivesc utilizării permise în temeiul prezentei directive.

               (13)

               Înainte ca o operă sau o fonogramă să poată fi considerată operă orfană, ar trebui efectuată o căutare diligentă, de bună-credință, a titularilor drepturilor de autor asupra operei sau fonogramei, inclusiv a titularilor drepturilor de autor asupra operelor și a altor obiecte protejate conținute sau integrate în operă sau în fonogramă. Statele membre ar trebui autorizate să prevadă efectuarea acestei căutări de către organismele menționate în prezenta directivă sau de alte organisme. Aceste alte organisme ar putea percepe o taxă pentru efectuarea unei căutări diligente.

               (14)

               Este oportună stabilirea unei abordări armonizate cu privire la această căutare diligentă, pentru a se asigura un nivel ridicat de protecție a drepturilor de autor și a drepturilor conexe în cadrul Uniunii. Căutarea diligentă ar trebui să includă consultarea surselor care furnizează informații referitoare la opere și la alte obiecte protejate, astfel cum sunt definite, în conformitate cu prezenta directivă, de către statele membre în care urmează a fi efectuată căutarea diligentă. Procedând astfel, statele membre pot apela la orientările privind căutarea diligentă, elaborate în contextul Grupului de experți la nivel înalt privind bibliotecile digitale, instituit ca parte a inițiativei i2010 privind biblioteca digitală.

               (15)

               Pentru a evita suprapunerea eforturilor de căutare, căutarea diligentă ar trebui să fie efectuată în statul membru în care opera sau fonograma a fost publicată pentru prima dată sau, în cazul în care nu a avut loc o publicare, în statul membru în care a fost difuzată prima dată. Căutarea diligentă în cazul operelor cinematografice sau audiovizuale al căror producător își are sediul sau reședința obișnuită într-un stat membru, ar trebui efectuată în statul membru respectiv. În cazul operelor cinematografice sau audiovizuale care sunt coproduse de către producători stabiliți în state membre diferite, căutarea diligentă ar trebui efectuată în fiecare dintre statele membre respective. În ceea ce privește operele sau fonogramele care nu au fost publicate sau difuzate, dar care au fost puse la dispoziția publicului de către beneficiarii prezentei directive cu consimțământul titularilor drepturilor de autor, căutarea diligentă ar trebui să se desfășoare în statul membru în care este stabilit organismul care a pus la dispoziția publicului opera sau fonograma, cu consimțământul titularilor drepturilor de autor. Căutările diligente ale titularilor drepturilor de autor asupra operelor sau obiectelor care sunt integrate sau incorporate într-o operă sau fonogramă ar trebui desfășurate în statele membre în care are loc căutarea diligentă a operei sau fonogramei care conține opera sau obiectul integrat sau incorporat. Ar trebui consultate și sursele de informații disponibile în alte țări, dacă există indicii că se pot găsi informații relevate cu privire la titularii drepturilor de autor în aceste țări. Căutările diligente pot produce informații diferite, cum ar fi registre de căutare și rezultate ale căutării. Registrul de căutare ar trebui păstrat la dosar pentru ca organismele relevante să poată dovedi că procesul de căutare a fost diligent.

               (16)

               Statele membre ar trebui să se asigure că organismele în cauză păstrează registrele de căutare și că rezultatele căutărilor diligente, care constau în special în toate rezultatele în temeiul cărora o operă sau o fonogramă urmează să fie considerată operă orfană în sensul prezentei directive, precum și informațiile referitoare la schimbarea de statut și la utilizarea pe care o dau aceste organisme operelor orfane sunt colectate și puse la dispoziția publicului larg, în special prin înregistrarea informațiilor relevante în bazele de date online. Luând în considerare mai ales dimensiunea paneuropeană și pentru a evita dublarea eforturilor, este adecvat să se dispună crearea unei baze de date unice la nivelul Uniunii care să conțină informațiile menționate mai sus și care să fie pusă la dispoziția publicului larg într-un mod transparent. Aceasta ar permite accesul facil la informații, atât pentru organismele care efectuează căutări diligente, cât și pentru titularii drepturilor de autor. Astfel, baza de date poate juca un rol important în prevenirea și încetarea posibilelor încălcări ale drepturilor de autor, mai ales în cazul schimbării statutului de opere orfane pentru unele opere și fonograme. În temeiul Regulamentului (UE) nr. 386/2012 (4), Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne („oficiul”) i se încredințează anumite sarcini și activități, finanțate din mijloace bugetare proprii, în scopul facilitării și sprijinirii activităților autorităților naționale, a sectorului privat și a instituțiilor Uniunii în eforturile lor de combatere a încălcării drepturilor de proprietate intelectuală, inclusiv de prevenire a încălcării acestora.
               În special, în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din respectivul regulament, sarcinile respective ale oficiului includ furnizarea de mecanisme care contribuie la îmbunătățirea schimbului online de informații relevante între autoritățile statelor membre interesate și la promovarea cooperării între aceste autorități. Prin urmare, este oportun să i se încredințeze oficiului crearea și administrarea bazei de date europene care conține informații privind operele orfane menționate în prezenta directivă.

               (17)

               Pot exista mai mulți titulari ai drepturilor de autor în ceea ce privește o anumită operă sau fonogramă, iar operele și fonogramele pot include la rândul lor alte opere sau obiecte protejate. Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere drepturilor titularilor de drepturi de autor identificați și localizați. Dacă a fost identificat și localizat cel puțin un titular al drepturilor de autor, opera sau fonograma nu ar trebui considerată operă orfană. Beneficiarilor prezentei directive ar trebui să li se permită să utilizeze operele sau fonogramele pentru care nu au fost identificați sau localizați unul sau mai mulți titulari ai drepturilor de autor doar dacă sunt autorizați să reproducă și să pună la dispoziția publicului, în conformitate cu articolele 2 și 3 din Directiva 2001/29/CE, de către acei titulari ai drepturilor de autor care au fost identificați și localizați, inclusiv titularii drepturilor de autor ale operelor sau ale altor obiecte protejate care sunt integrate sau incorporate în opere sau fonograme. Titularii drepturilor de autor care au fost identificați și localizați pot acorda această autorizare doar în legătură cu drepturile pe care le dețin, fie pentru că dețin drepturile de autor, fie pentru că drepturile de autor le-au fost transferate, și nu ar trebui să poată autoriza, în temeiul prezentei directive, nicio utilizare în numele titularilor drepturilor de autor care nu au fost identificați și localizați. În mod corespunzător, în momentul în care apar titulari ai drepturilor de autor care nu au fost identificați sau localizați anterior, care își solicită drepturile asupra operei sau fonogramei, utilizarea legală a operei sau fonogramei de către beneficiari poate continua numai dacă respectivii titulari ai drepturilor de autor autorizează aceasta în temeiul Directivei 2001/29/CE în legătură cu drepturile pe care le dețin.

               (18)

               Titularii drepturilor de autor ar trebui să fie îndrituiți să anuleze statutul de operă orfană al unei opere, atunci când aceștia își revendică drepturile asupra operei sau asupra altui obiect protejat. Titularilor drepturilor de autor care anulează statutul de operă orfană al unei opere sau al unui alt obiect protejat ar trebui să li se ofere o compensație corespunzătoare pentru utilizarea operelor lor sau a altor obiecte protejate în temeiul prezentei directive, care va fi stabilită de statul membru în care are sediul organismul care utilizează o operă orfană. Statele membre ar trebui să aibă libertatea de a stabili împrejurările acordării unei astfel de compensații, inclusiv momentul în care se face plata. În scopul stabilirii nivelului posibil al compensației echitabile, ar trebui să se țină seama, între altele, de obiectivele de promovare culturală ale statelor membre, de natura necomercială a utilizării întreprinse de organismele respective pentru a realiza obiective legate de misiunile lor de interes public, cum ar fi promovarea educației și răspândirea culturii, precum și posibilele daune suferite de titularii drepturilor de autor.

               (19)

               Dacă unei opere sau fonograme i s-a acordat în mod greșit statutul de operă orfană, ca urmare a unei căutări care nu a fost diligentă, rămân disponibile căile de atac pentru încălcarea drepturilor de autor din legislația statelor membre, prevăzute în conformitate cu dispozițiile naționale relevante și cu dreptul Uniunii.

               (20)

               În scopul de a promova educația și răspândirea culturii, statele membre ar trebui să prevadă o excepție sau o limitare, în plus față de cele prevăzute la articolul 5 din Directiva 2001/29/CE. Acea excepție sau limitare ar trebui să permită anumitor organisme, astfel cum sunt menționate la articolul 5 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2001/29/CE, și instituțiilor patrimoniului cinematografic sau sonor, care nu desfășoară activități cu scop lucrativ, precum și organismelor publice de radiodifuziune și de televiziune să reproducă și să pună la dispoziția publicului, în sensul respectivei directive, opere orfane, cu condiția ca această utilizare să îndeplinească misiunile de interes public ale sus-numitelor organisme, în special în ceea ce privește conservarea, restaurarea și furnizarea de acces în plan cultural și educațional la colecțiile lor, inclusiv la colecțiile lor digitale. În sensul prezentei directive, termenul „instituții ale patrimoniului cinematografic sau sonor” ar trebui să includă organisme desemnate de statele membre pentru a colecta, cataloga, conserva și restaura filme și alte opere audiovizuale sau fonograme care fac parte din patrimoniul cultural al acestora. În sensul prezentei directive, termenul „organismele publice de radiodifuziune și de televiziune” ar trebui să includă organisme de radiodifuziune și de televiziune cu atribuții de serviciu public, astfel cum sunt conferite, definite și organizate la nivelul fiecărui stat membru. Excepția sau limitarea prevăzută în prezenta directivă prin care se permite utilizarea operelor orfane nu aduce atingere excepțiilor și limitărilor prevăzute la articolul 5 din Directiva 2001/29/CE. Limitarea poate fi aplicată doar în anumite cazuri speciale care nu intră în conflict cu exploatarea normală a operei sau a altor obiecte protejate și care nu aduc atingere în mod nejustificat intereselor legitime ale titularului drepturilor de autor.

               (21)

               Pentru a stimula digitizarea, beneficiarii prezentei directive ar trebui să poată genera venituri din utilizarea operelor orfane în temeiul prezentei directive pentru a realiza obiective legate de misiunile lor de interes public, inclusiv în contextul acordurilor de parteneriat public-privat.

               (22)

               Deoarece prevederile contractuale pot juca un rol în stimularea procesului de digitizare a patrimoniului cultural european, bibliotecile, instituțiile de învățământ și muzeele accesibile publicului, precum și arhivele, instituțiile patrimoniul cinematografic sau sonor, precum și organismele publice de radiodifuziune și de televiziune ar trebui să poată încheia acorduri cu partenerii comerciali referitoare la digitizarea și punerea la dispoziția publicului a operelor orfane, în vederea utilizărilor permise în temeiul prezentei directive. Respectivele acorduri pot include contribuții financiare din partea acestor parteneri. Acordurile respective nu ar trebui să impună nicio restricție beneficiarilor prezentei directive în ceea ce privește utilizarea operelor orfane și nu ar trebui să acorde partenerilor comerciali niciun drept de utilizare sau control al utilizării operelor orfane.

               (23)

               În scopul de a favoriza accesul cetățenilor Uniunii la patrimoniul cultural al Europei, este, de asemenea, necesar să se garanteze faptul că operele orfane care au fost digitizate și puse la dispoziția publicului într-un stat membru pot fi puse la dispoziția publicului și în alte state membre. Bibliotecile, instituțiile de învățământ și muzeele accesibile publicului, precum și arhivele, instituțiile patrimoniului cinematografic sau sonor și organismele publice de radiodifuziune și de televiziune care utilizează o operă orfană în vederea îndeplinirii misiunilor lor de interes public ar trebui să aibă posibilitatea de a pune la dispoziția publicului această operă orfană în alte state membre.

               (24)

               Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor din statele membre cu privire la modalitățile de gestionare a drepturilor, cum ar fi licențele colective extinse, prezumțiile legale de reprezentare sau de transfer, gestionarea colectivă sau înțelegerile similare, sau o combinație între acestea, inclusiv digitizarea în masă.

               (25)

               Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume asigurarea securității juridice în materie de utilizare a operelor orfane, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, având în vedere necesitatea asigurării uniformității normelor care reglementează utilizarea operelor orfane, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii respectivului obiectiv.

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Obiectul și domeniul de aplicare
   (1)   Prezenta directivă se referă la unele utilizări ale operelor orfane de către biblioteci, instituții de învățământ și muzee accesibile publicului, precum și de către arhive, de către instituții ale patrimoniului cinematografic sau sonor și de către organisme publice de radiodifuziune și de televiziune, stabilite în statele membre, pentru a realiza obiective legate de misiunile lor de interes public.
   (2)   Prezenta directivă se aplică:

               (a)

               operelor sub formă de cărți, jurnale, ziare, reviste sau alte scrieri care se găsesc în colecțiile bibliotecilor, instituțiilor de învățământ sau muzeelor accesibile publicului, precum și în colecțiile arhivelor sau ale instituțiilor patrimoniului cinematografic sau sonor;

               (b)

               operelor cinematografice sau audiovizuale sau fonogramelor aflate în colecțiile bibliotecilor, ale instituțiilor de învățământ sau ale muzeelor accesibile publicului, precum și în colecțiile arhivelor sau ale instituțiilor patrimoniului cinematografic sau sonor; și

               (c)

               operelor cinematografice și audiovizuale și fonogramelor produse de organismele publice de radiodifuziune și de televiziune până la 31 decembrie 2002 inclusiv și aflate în arhivele acestora,

         care sunt protejate prin drepturi de autor sau drepturi conexe și care au fost publicate pentru prima dată într-un stat membru sau, în absența publicării, care au fost difuzate pentru prima dată într-un stat membru.
   (3)   Prezenta directivă se aplică, de asemenea, operelor și fonogramelor menționate la alineatul (2) care nu au fost niciodată publicate sau difuzate, dar care au fost puse la dispoziția publicului de către organismele menționate la alineatul (1), cu consimțământul titularilor drepturilor de autor, numai dacă este rezonabil să se presupună că titularii drepturilor de autor nu s-ar opune utilizărilor menționate la articolul 6. Statele membre pot limita aplicarea prezentului alineat la operele și fonogramele care au fost depuse la aceste organisme înainte de 29 octombrie 2014.
   (4)   Directiva se aplică, de asemenea, operelor și altor obiecte protejate care sunt integrate sau incorporate în operele sau fonogramele menționate la alineatele (2) și (3) sau care constituie parte integrantă a operelor sau fonogramelor respective.
   (5)   Prezenta directivă nu aduce atingere înțelegerilor referitoare la gestionarea drepturilor la nivel național.
   Articolul 2
   Operele orfane
   (1)   O operă sau o fonogramă este considerată operă orfană în cazul în care niciun titular al drepturilor de autor asupra operei sau fonogramei nu este identificat sau, chiar dacă unul sau mai mulți dintre titulari sunt identificați, niciunul nu este localizat, în pofida efectuării și înregistrării unei căutări diligente a titularilor drepturilor de autor în conformitate cu articolul 3.
   (2)   Atunci când o operă sau o fonogramă are mai mulți titulari ai drepturilor de autor și nu toți sunt identificați sau, chiar dacă sunt identificați, nu sunt localizați în urma unei căutări diligente și nu sunt înregistrați în conformitate cu articolul 3, opera sau fonograma poate fi utilizată în conformitate cu prezenta directivă, cu condiția ca titularii drepturilor de autor care au fost identificați și localizați să fi autorizat, în legătură cu drepturile pe care le dețin, organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) să efectueze reproducerea și să o pună la dispoziția publicului în conformitate cu articolele 2 și 3 din Directiva 2001/29/CE.
   (3)   Alineatul (2) nu aduce atingere drepturilor asupra operei sau fonogramei ale titularilor drepturilor de autor care au fost identificați și localizați.
   (4)   Articolul 5 se aplică, mutatis mutandis, titularilor drepturilor de autor care nu au fost identificați și localizați în cazul operelor menționate la alineatul (2).
   (5)   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor naționale privind operele anonime sau pseudoanonime.
   Articolul 3
   Căutare diligentă
   (1)   În scopul de a stabili dacă o operă sau o fonogramă este sau nu o operă orfană, organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) se asigură că pentru fiecare operă individuală sau orice alt obiect protejat se efectuează o căutare diligentă și de bună-credință, prin consultarea surselor corespunzătoare pentru fiecare categorie de opere sau de alte obiecte protejate în cauză. Căutarea diligentă se efectuează înaintea utilizării operei sau fonogramei.
   (2)   Sursele corespunzătoare pentru fiecare categorie de opere sau de fonograme în cauză vor fi stabilite de fiecare stat membru în parte, prin consultare cu titulari ai drepturilor de autor și cu utilizatori, și vor include cel puțin sursele relevante enumerate în anexă.
   (3)   Căutarea diligentă se efectuează în statul membru în care opera a fost publicată pentru prima dată sau, în absența publicării, în statul membru în care opera a fost difuzată pentru prima dată, cu excepția operelor cinematografice sau audiovizuale al căror producător își are sediul sau reședința obișnuită într-un stat membru, caz în care căutarea diligentă se desfășoară în statul membru în care producătorul își are sediul sau reședința obișnuită.
   În cazul prevăzut la articolul 1 alineatul (3), căutarea diligentă se efectuează în statul membru în care se află organismul care a pus la dispoziția publicului opera sau fonograma, cu consimțământul titularului drepturilor de autor.
   (4)   Dacă există indicii că s-ar putea găsi informații relevante cu privire la titularii drepturilor de autor în alte țări, se consultă de asemenea sursele de informații disponibile din țările respective.
   (5)   Statele membre se asigură că organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) păstrează evidența căutării lor diligente și că aceste organisme furnizează următoarele informații autorităților naționale competente:

               (a)

               rezultatele căutărilor diligente pe care le-au efectuat aceste organisme și care au condus la concluzia că o operă sau o fonogramă este considerată operă orfană;

               (b)

               utilizarea operelor orfane de către organisme, în conformitate cu prezenta directivă;

               (c)

               orice schimbare, în temeiul articolul 5, privind statutul de operă orfană al operelor și fonogramelor pe care le utilizează organismele;

               (d)

               datele de contact ale organismului în cauză.

         (6)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că informațiile menționate la alineatul (5) sunt înregistrate într-un bază de date online unică, accesibilă publicului, creată și administrată de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne („oficiul”) în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 386/2012. În acest scop, statele membre transmit aceste informații oficiului, imediat ce le-au primit de la organismele menționate la articolul 1 alineatul (1).
   Articolul 4
   Recunoașterea reciprocă a statutului de operă orfană
   O operă sau o fonogramă considerată operă orfană într-un stat membru, conform articolului 2, este considerată operă orfană în toate statele membre. Respectiva operă sau fonogramă poate fi utilizată și accesată în conformitate cu prezenta directivă în toate statele membre. Aceasta se aplică și operelor și fonogramelor menționate la articolul 2 alineatul (2), în măsura în care este vorba despre drepturile titularilor drepturilor de autor neidentificați sau nelocalizați.
   Articolul 5
   Încetarea statutului de operă orfană
   Statele membre se asigură că titularul drepturilor de autor asupra unei opere sau fonograme considerate a fi operă orfană are, în orice moment, posibilitatea de a pune capăt statutului de operă orfană în măsura în care este vorba despre drepturile sale.
   Articolul 6
   Utilizările permise ale operelor orfane
   (1)   Statele membre prevăd o excepție sau o limitare privind dreptul de reproducere și dreptul de punere la dispoziția publicului prevăzute la articolele 2 și 3 din Directiva 2001/29/CE, pentru a se asigura că organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) au permisiunea de a utiliza operele orfane din colecțiile lor în următoarele moduri:

               (a)

               prin punerea la dispoziția publicului a operei orfane, în sensul articolului 3 din Directiva 2001/29/CE;

               (b)

               prin reproducerea operei orfane, în sensul articolului 2 din Directiva 2001/29/CE, în vederea digitizării, punerii la dispoziție, indexării, catalogării, conservării sau restaurării.

         (2)   Organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) utilizează o operă orfană în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol numai în scopul realizării obiectivelor legate de misiunile lor de interes public, în special conservarea operelor și fonogramelor aflate în colecțiile lor, restaurarea acestora și furnizarea de acces în plan cultural și educațional la acestea. Aceste organisme pot genera venituri din utilizarea operelor orfane în scopul exclusiv de acoperire a costurilor legate de digitizarea și de punerea la dispoziția publicului a operelor orfane.
   (3)   Statele membre se asigură că organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) precizează numele autorilor identificați și ale altor titulari ai drepturilor de autor în toate utilizările unei opere orfane.
   (4)   Prezenta directivă nu aduce atingere libertății contractuale a acestor organisme în ceea ce privește exercitarea misiunilor lor de interes public, îndeosebi în ceea ce privește acordurile de parteneriat public-privat.
   (5)   Statele membre dispun acordarea unei compensații echitabile pentru titularii drepturilor de autor care pun capăt statutului de operă orfană al operelor lor și al altor obiecte protejate, pentru utilizarea de către organismele menționate la articolul 1 alineatul (1) a acestor opere și obiecte protejate, în conformitate cu alineatul (1) al prezentului articol. Statele membre au libertatea de a stabili împrejurările acordării unei astfel de compensații. Nivelul respectivei compensații se stabilește, în limitele impuse de dreptul Uniunii, prin legea statului membru în care este stabilit organismul care utilizează opera orfană respectivă.
   Articolul 7
   Menținerea aplicării altor dispoziții legale
   Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor privind în special brevetele, mărcile înregistrate, desenele și modelele industriale, modelele utilitare, topografia semiconductoarelor, caracterele tipografice, accesul condiționat, accesul serviciilor de radiodifuziune sau televiziune la transmisia prin cablu, protecția tezaurelor naționale, cerințele privind depozitele legale, dispozițiile legale privind practicile restrictive și concurența neloială, secretele comerciale, securitatea, confidențialitatea, protecția datelor și respectarea vieții private, accesul la documente publice și dreptul contractual și normelor privind libertatea presei și libertatea de expresie în mijloacele de informare în masă.
   Articolul 8
   Aplicarea în timp
   (1)   Prezenta directivă se aplică tuturor operelor și fonogramelor menționate la articolul 1 care sunt protejate de legislația statelor membre în ceea ce privește dreptul de autor la 29 octombrie 2014 sau ulterior.
   (2)   Prezenta directivă se aplică fără să aducă atingere actelor încheiate sau drepturilor dobândite înainte de 29 octombrie 2014.
   Articolul 9
   Transpunere
   (1)   Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 29 octombrie 2014. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre principalele dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 10
   Clauză de revizuire
   Comisia supraveghează în permanență dezvoltarea surselor de informații referitoare la drepturile de autor și prezintă, până la 29 octombrie 2015 și la intervale ulterioare de un an, un raport privind eventuala includere în domeniul de aplicare a prezentei directive a editorilor și a operelor sau a altor obiecte protejate care în prezent nu sunt incluse în domeniul său de aplicare, în special a fotografiilor de sine stătătoare și a altor imagini.
   Până la 29 octombrie 2015, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European un raport privind aplicarea prezentei directive, ținând cont de dezvoltarea bibliotecilor digitale.
   Dacă este necesar, în special pentru a asigura funcționarea pieței interne, Comisia înaintează propuneri de modificare a prezentei directive.
   Un stat membru care are motive întemeiate să considere că punerea în aplicare a prezentei directive este în contradicție cu dispozițiile naționale referitore la gestionarea drepturilor menționate la articolul 1 alineatul (5) poate supune această chestiune atenției Comisiei, împreună cu toate probele relevante. Comisia ia în considerare aceste probe când elaborează raportul menționat la al doilea paragraf din prezentul articol și când evaluează necesitatea depunerii sau nu a unor propuneri de modificare a prezentei directive.
   Articolul 11
   Intrarea în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 12
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasbourg, 25 octombrie 2012.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  JO C 376, 22.12.2011, p. 66.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 13 septembrie 2012 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 4 octombrie 2012.

      (3)  JO L 167, 22.6.2001, p. 10.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 386/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 aprilie 2012 privind atribuirea către Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (Mărci, desene și modele industriale) a unor sarcini legate de asigurarea respectării drepturilor de proprietate intelectuală, inclusiv reunirea reprezentanților sectorului public și privat în cadrul Observatorului European al Încălcărilor Drepturilor de Proprietate Intelectuală (JO L 129, 16.5.2012, p. 1).

      ANEXĂ
      Sursele menționate la articolul 3 alineatul (2) includ următoarele:

                  1.

                  În cazul cărților publicate:

                              (a)

                              depozitul legal, cataloagele din biblioteci, fișierele de autoritate deținute de biblioteci și de alte instituții;

                              (b)

                              asociațiile editorilor și autorilor din țara respectivă;

                              (c)

                              bazele de date și registrele existente, WATCH (Writers, Artists and their Copyright Holders – Scriitori, artiști și deținătorii de drepturi de autor ai acestora), ISBN (International Standard Book Number – Numărul internațional standard pentru cărți) și bazele de date cu cărțile tipărite;

                              (d)

                              bazele de date ale organismelor de gestiune colectivă relevante, în special ale organismelor de reprezentare a drepturilor de reproducere;

                              (e)

                              surse care integrează baze de date și registre multiple, inclusiv VIAF (Virtual International Authority Files – Dosare virtuale internaționale de autoritate) și ARROW (Accessible Registries of Rights Information and Orphan Works – Registre accesibile ale informațiilor privind drepturile de autor și ale operelor orfane).

                  2.

                  În cazul ziarelor, revistelor, jurnalelor și periodicelor:

                              (a)

                              ISSN (International Standard Serial Number – Numărul internațional standard pentru publicații seriale) pentru publicațiile seriale;

                              (b)

                              indexuri și cataloage aparținând fondurilor și colecțiilor bibliotecilor;

                              (c)

                              depozitul legal;

                              (d)

                              asociațiile editorilor și asociațiile autorilor și ale jurnaliștilor din țara respectivă;

                              (e)

                              bazele de date ale organismelor de gestiune colectivă relevante, inclusiv ale organismelor de reprezentare a drepturilor de reproducere.

                  3.

                  În cazul operelor vizuale, și anume cele din categoriile artelor frumoase, fotografiei, ilustrațiilor, designului și arhitecturii, precum și în cazul schițelor acestor opere și ale altor astfel de opere care figurează în cărți, jurnale, ziare și reviste sau în cazul altor opere:

                              (a)

                              sursele menționate la punctele 1 și 2;

                              (b)

                              bazele de date ale organismelor de gestiune colectivă relevante, în special în cazul artelor vizuale, inclusiv organismele de reprezentare a drepturilor de reproducere;

                              (c)

                              bazele de date ale agențiilor de imagini, dacă este cazul.

                  4.

                  În cazul operelor audiovizuale și a fonogramelor:

                              (a)

                              depozitul legal;

                              (b)

                              asociațiile producătorilor din țara respectivă;

                              (c)

                              bazele de date ale instituțiilor patrimoniului cinematografic sau sonor și ale bibliotecilor naționale;

                              (d)

                              bazele de date cu standarde și identificatori pertinenți, cum ar fi ISAN (International Standard Audiovisual Number – Numărul internațional standard pentru opere audiovizuale) în cazul materialului audiovizual, ISWC (International Standard Music Work Code – Numărul internațional standard pentru opere muzicale) pentru opere muzicale și ISRC (International Standard Recording Code – Numărul internațional standard pentru înregistrări) pentru fonograme;

                              (e)

                              bazele de date ale organismelor de gestiune colectivă relevante, în special în cazul autorilor, artiștilor interpreți sau executanți, producătorilor de fonograme și producătorilor din domeniul audiovizual;

                              (f)

                              genericul și alte informații care figurează pe ambalajul operelor;

                              (g)

                              baze de date ale unor asociații relevante care reprezintă o categorie specifică de titulari de drepturi de autor.


title: Directiva Comisiei din 6 septembrie 1979 privind mărfurile plasate sub regimul de perfecționare activă și care ar beneficia, în caz de import pentru punerea în liberă circulație, de un regim tarifar favorabil datorită destinației speciale

text:
               02/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               3

         31979L0802

               L 237/29

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA COMISIEI

   din 6 septembrie 1979
   privind mărfurile plasate sub regimul de perfecționare activă și care ar beneficia, în caz de import pentru punerea în liberă circulație, de un regim tarifar favorabil datorită destinației speciale
   (79/802/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 69/73/CEE a Consiliului din 4 martie 1969 privind armonizarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind regimul de perfecționare activă (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 76/119/CEE (2), în special articolul 28,
   întrucât, în conformitate cu articolul 16 din Directiva 69/73/CEE, drepturile care trebuie percepute pentru produsele compensatoare, produsele intermediare sau mărfurile în aceeași stare sunt cele aferente mărfurilor plasate sub regimul de perfecționare activă în funcție de rata sau valoarea aplicabilă, la data acceptării, de către autoritățile competente, din documentul vamal respectiv;
   întrucât anumite mărfuri, puse în liberă circulație, pot beneficia de un regim tarifar favorabil la import care constă în aplicarea de drepturi reduse datorită destinației speciale în conformitate cu dispozițiile comunitare din acest domeniu;
   întrucât, în cazul în care aceleași mărfuri sunt plasate sub regimul de perfecționare activă în vederea obținerii de produse compensatoare care reprezintă destinația specială menționată anterior, este necesar să se precizeze că taxa care trebuie percepută în temeiul articolului 16 din Directiva 69/73/CEE este cea corespunzătoare regimului tarifar favorabil, cu condiția ca aceste mărfuri să fi primit într-adevăr destinația care permite acordarea în conformitate cu dispozițiile comunitare din domeniu sau să fie supuse condițiilor comunitare prevăzute pentru acordarea acestui regim tarifar favorabil;
   întrucât această taxă redusă trebuie aplicată chiar în cazurile în care, la plasarea sub regim de perfecționare activă, mărfurile nu au fost declarate la o subpoziție tarifară care prevede acordarea unui regim tarifar favorabil datorită destinației speciale;
   întrucât, în anumite cazuri, se întâmplă ca mărfurile plasate sub regimul de perfecționare activă să nu primească destinația specială pentru care este prevăzut un regim tarifar favorabil; întrucât, din acest motiv, autoritățile competente pot solicita un depozit sau garanție pentru toate drepturile care ar trebui percepute în mod normal, dacă ar autoriza punerea în liberă circulație a produselor compensatoare, a produselor intermediare sau a produselor în aceeași stare;
   întrucât termenul în care mărfurile trebuie să fi primit destinația specială, în cadrul regimului tarifar favorabil, începe de la data la care a fost acceptată declarația de punere în liberă circulație de către autoritățile competente; întrucât, deoarece este vorba de regimul de perfecționare activă, același termen trebuie așadar să înceapă în momentul acceptării de către autoritățile competente a documentului vamal referitor la plasarea mărfurilor sub regimul de perfecționare activă;
   întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru regimuri vamale de perfecționare,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   (1)   Pentru mărfurile care, în momentul plasării sub regimul de perfecționare activă, puteau beneficia de un regim tarifar favorabil datorită destinației lor speciale, drepturile care trebuie percepute în temeiul articolului 16 din Directiva 69/73/CEE se calculează prin reținerea ratei corespunzătoare acestui regim tarifar favorabil, cu condiția ca mărfurile respective:

               (a)

               să fi primit destinația care permite acordarea în conformitate cu dispozițiile comunitare din domeniu
               sau

               (b)

               să fie supuse condițiilor comunitare prevăzute pentru acordarea acestui regim tarifar favorabil.

         (2)   Dispozițiile din alineatul (1) se aplică și în cazul în care mărfurile, la plasarea sub regim de perfecționare activă, nu au fost declarate la o subpoziție tarifară care prevede acordarea unui regim tarifar favorabil datorită destinației speciale, cu condiția ca măsurile de control care se impun să permită acest lucru.
   (3)   În cazul în care, la plasarea sub regim de perfecționare activă, mărfurile sunt declarate la o subpoziție tarifară care permite acordarea unui regim tarifar favorabil datorită destinației speciale, autoritățile competente pot solicita un depozit sau o garanție pentru toate drepturile care ar trebui percepute, în cazul în care ar autoriza punerea în liberă circulație a produselor compensatoare, a produselor intermediare sau a mărfurilor în aceeași stare, fără ca mărfurile să fi primit destinația specială pentru care este prevăzut regimul tarifar favorabil.
   Articolul 2
   (1)   Dispozițiile din articolul 1 alineatul (1) se aplică numai în cazul în care mărfurile au primit destinația specială prevăzută pentru acordarea regimului tarifar favorabil înainte de expirarea termenului stabilit în regulamentele privind condițiile de admitere a acestor mărfuri pentru acordarea acestui regim. Acest termen începe în momentul în care autoritățile competente au acceptat documentul vamal de plasare a mărfurilor sub regimul de perfecționare activă.
   (2)   Cu toate acestea, termenul prevăzut în alineatul (1) poate fi prelungit de autoritățile competente în cazul în care marfa nu a fost afectată destinației speciale din cauza unui accident neprevăzut sau a unui caz de forță majoră sau a cerințelor inerente procesului tehnic de prelucrare a mărfii.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 1 ianuarie 1980. Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   (2)   Comisia comunică aceste informații celorlalte state membre.
   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 6 septembrie 1979.

            Pentru Comisie

         Étienne DAVIGNON

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 58, 8.3.1969, p. 1.

      (2)  JO L 24, 30.1.1976, p. 58.


title: Directiva 2001/103/CE a Comisiei din 28 noiembrie 2001 de modificare a anexei I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, prin includerea acid 2,4-diclorofenoxiacetic (2,4-D) ca substanță activăText cu relevanță pentru SEE.

text:
               03/Volumul 41

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               3

         32001L0103

               L 313/37

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/103/CE A COMISIEI

   din 28 noiembrie 2001
   de modificare a anexei I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, prin includerea acid 2,4-diclorofenoxiacetic (2,4-D) ca substanță activă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 cu privire la introducerea pe piață a produselor fitosanitare (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2001/99/CE a Comisiei (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei din 11 decembrie 1992 de stabilire a normelor de punere în aplicare a primei etape din programul de lucru prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2266/2000 (4), prevede adoptarea unei liste de substanțe active pentru produsele fitosanitare, ce trebuie evaluate în vederea posibilei includeri a acestora în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Această listă este inclusă în Regulamentul (CE) nr. 933/94 al Comisiei din 27 aprilie 1994 de stabilire a substanțelor active din produsele fitosanitare și de desemnare a statelor membre raportoare pentru punerea în aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3600/92 al Comisiei (5), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 2230/95 (6), și include acidul 2,4-diclorofenoxiacetic („2,4-D”).

               (2)

               Efectele 2,4-D asupra sănătății publice și a mediului înconjurător au fost evaluate în conformitate cu dispozițiile prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 3600/92 pentru o serie de utilizări propuse de către autorii notificărilor. În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 933/94, Grecia a fost desemnată ca stat membru raportor pentru 2,4-D. Statul membru raportor a prezentat Comisiei raportul de evaluare relevant cu recomandările la data de 17 ianuarie 1997, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 3600/92.

               (3)

               Statele membre și Comisia au examinat raportul de evaluare în cadrul Comitetului permanent pentru sectorul fitosanitar. Acest raport a fost definitivat la data de 2 octombrie 2001 sub forma raportului de examinare al Comisiei pentru 2,4-D.

               (4)

               Dosarele și informațiile obținute în urma examinării 2,4-D au fost prezentate și Comitetului științific pentru plante. În avizul său (7) din 21 mai 2001, Comitetul a făcut observații cu privire la alegerea unui model animal care urmează a fi utilizat pentru evaluarea riscurilor pentru om. Recomandarea a fost luată în considerare în elaborarea prezentei directive și a raportului de examinare relevant.

               (5)

               În urma diferitelor examinări, a rezultat că se poate considera că produsele fitosanitare ce conțin substanța 2,4-D îndeplinesc, în general, condițiile stabilite în articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special cu privire la utilizările care au fost examinate și detaliate în raportul de examinare al Comisiei. Prin urmare, ar trebui să se includă substanța activa în cauză în anexa I la această directivă, pentru a se asigura acordarea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare ce conțin substanța 2,4-D în toate statele membre, în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE.

               (6)

               Ar trebui să se prevadă un termen rezonabil înainte de includerea unei substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE pentru a se permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru a îndeplini noile cerințe care decurg din includere. În plus, Directiva 91/414/CEE prevede ca, după includerea unei substanțe active în anexa I la aceasta, statele membre trebuie, pe parcursul unui termen determinat, să analizeze și să acorde, să modifice sau să retragă, după caz, autorizațiile pentru produsele fitosanitare ce conțin substanța activă în cauză. Prin urmare, ar trebui să se asigure acest termen. Ar trebui să se prevadă un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet pentru fiecare produs fitosanitar, în conformitate cu principiile uniforme stabilite în Directiva 91/414/CEE. Pentru produsele fitosanitare ce conțin mai multe substanțe active, evaluarea completă pe baza principiilor uniforme se poate realiza numai în situația în care toate substanțele active în cauză au fost incluse în anexa I la Directiva 91/414/CEE.

               (7)

               Statele membre au nevoie de raportul de examinare pentru punerea în aplicare în mod corespunzător a câtorva secțiuni din principiile uniforme stabilite în Directiva 91/414/CEE. Statele membre ar trebui să păstreze și să pună la dispoziție în vederea consultării de către orice parte interesată raportul de examinare definitiv, cu excepția informațiilor confidențiale. În cazul în care este necesar ca raportul de examinare să fie actualizat pentru a ține seama de realizările științifice și tehnice, condițiile pentru includerea substanței în cauză în anexa I la Directiva 91/414/CEE ar trebui modificate, în conformitate cu această directivă.

               (8)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent fitosanitar,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu specificațiile din anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre păstrează și pun la dispoziție, la cerere, raportul de examinare pentru 2,4-D, cu excepția informațiilor confidențiale în sensul articolului 14 din Directiva 91/414/CEE în vederea consultării de către orice parte interesată.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 aprilie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   În special, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, statele membre modifică sau retrag, după caz, autorizațiile existente pentru produsele fitosanitare ce conțin 2,4-D ca substanță activă până la această dată.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   În ceea ce privește activitățile de evaluare și decizionale, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește condițiile din anexa III la directivă, termenul limită pentru modificarea sau retragerea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare ce conțin 2,4-D ca substanță activă unică este 1 octombrie 2006.
   (3)   Pentru produsele fitosanitare ce conțin 2,4-D împreună cu o altă substanță activă care este inclusă în anexa I la Directiva 91/414/CEE, termenul pentru modificarea sau retragerea autorizațiilor expiră la patru ani după intrarea în vigoare a directivei care a modificat anexa I, astfel încât să se adauge la aceasta ultima dintre substanțele menționate.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 octombrie 2002.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 28 noiembrie 2001.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 304, 21.11.2001, p. 14.

      (3)  JO L 366, 15.12.1992, p. 10.

      (4)  JO L 259, 13.10.2000, p. 27.

      (5)  JO L 107, 28.4.1994, p. 8.

      (6)  JO L 225, 22.9.1995, p. 1.

      (7)  Avizul Comitetului științific pentru plante cu privire la evaluarea acidului 2,4-diclorofenoxiacetic (2,4-D) în contextul Directivei 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare – SCP/2,4d/002-final.
   ANEXĂ
   La sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEE se adaugă următoarea poziție:

                  Nr.

                  Denumire comună, numere de identificare

                  Denumire IUPAC

                  Puritate (1)

                  Intrare în vigoare

                  Expirarea includerii

                  Dispoziții specifice

                  „27

                  2,4-D
                  Nr. CAS: 94-75-7
                  Nr. CIPAC: 1

                  Acid (2,4-diclorofenoxi)acetic

                  960g/kg

                  1.10.2002

                  30.9.2012

                  Se pot autoriza numai utilizările în calitate de erbicid.
                  Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme din anexa VI, trebuie să se țină seama de concluziile raportului de examinare pentru 2,4-D și, în special, de apendicele I și II la acesta, finalizate în cadrul Comitetului permanent fitosanitar la data de 2 octombrie 2001. În această evaluare generală, statele membre:

                              —

                              trebuie să acorde o atenție deosebită protecției apei freatice, în cazul în care substanța activă este utilizată în regiuni cu condiții vulnerabile de sol și/sau climatice;

                              —

                              trebuie să acorde o atenție deosebită absorbției dermice;

                              —

                              trebuie să acorde o atenție deosebită protecției artropodelor nețintă și trebuie să se asigure includerea în condițiile de autorizare a măsurilor de atenuare a riscului, după caz.

      (1)  Detalii suplimentare cu privire la identitatea și specificația substanței active sunt prezentate în raportul de examinare.”


title: Directiva 2001/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind sistemul de încălzire a autovehiculelor și a remorcilor acestora, de modificare a Directivei 70/156/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 78/548/CEE a Consiliului

text:
               13/Volumul 31

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               178

         32001L0056

               L 292/21

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/56/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 27 septembrie 2001
   privind sistemul de încălzire a autovehiculelor și a remorcilor acestora, de modificare a Directivei 70/156/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 78/548/CEE a Consiliului
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 95 al acestuia,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
   în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 78/548/CEE a Consiliului din 12 iunie 1978 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la încălzirea habitaclului autovehiculelor (4) a fost adoptată ca una din directivele speciale ale procedurii de omologare CE de tip care a fost stabilită prin Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (5). În consecință, dispozițiile stabilite în Directiva 70/156/CEE privind sistemele, componentele și unitățile tehnice separate ale vehiculelor se aplică Directivei 78/548/CEE.

               (2)

               În temeiul îndeosebi al articolului 3 alineatul (4) și al articolului 4 alineatul (3) din Directiva 70/156/CEE, fiecare directivă specială trebuie să fie însoțită de un document informativ care cuprinde rubricile relevante din anexa I la Directiva 70/156/CEE, precum și un certificat de omologare care are la bază anexa VI la această directivă, pentru ca omologarea să poată fi informatizată.

               (3)

               Ca urmare a progresului tehnic, multe tipuri de vehicule sunt prevăzute acum cu încălzitoare cu ardere, alimentate de obicei cu motorină, benzină sau gaz petrolier lichefiat, pentru a furniza căldură pentru compartimentul rezervat pasagerilor (de exemplu, în autobuze), zona de încărcare (de exemplu, în camioane și remorci) sau în compartimentele pentru odihnă (de exemplu, pentru camioane și autocaravane), astfel încât căldura să poată fi furnizată eficient și fără zgomotul și emisiile de gaze asociate cu funcționarea motorului cu propulsie când vehiculul se află în staționare. Din motive de securitate, este necesar să se extindă domeniul de aplicare pentru a include cerințele privind încălzitoarele cu ardere și instalarea acestora. Aceste cerințe trebuie să corespundă celor mai înalte standarde conforme cu tehnologia actuală.

               (4)

               Este necesar să se asigure omologarea încălzitoarelor cu ardere ca elemente constitutive, precum și a vehiculelor în care se instalează un încălzitor cu ardere.

               (5)

               Va fi necesară completarea prezentei directive cu cerințe suplimentare privind siguranța încălzitoarelor cu ardere alimentate cu gaz petrolier lichefiat (GPL), prin adăugarea unei anexe.

               (6)

               Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor pentru exercitarea competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (6).

               (7)

               Din motive de claritate, se recomandă abrogarea Directivei 78/548/CEE și înlocuirea acesteia cu prezenta directivă,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În sensul prezentei directive, „vehicul” înseamnă orice vehicul căruia se aplică Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 2
   Nici un stat membru nu poate să refuze acordarea omologării CE de tip sau a omologării naționale unui tip de vehicul sau a unui tip de sistem de încălzire din motive legate de sistemul de încălzire pentru habitaclu sau zona de încărcare, dacă sistemul satisface cerințele prevăzute în anexe.
   Articolul 3
   Statele membre nu pot să refuze sau să interzică vânzarea, înmatricularea, introducerea în circulație sau utilizarea oricărui vehicul ori vânzarea, introducerea în circulație sau utilizarea oricărui sistem de încălzire din motive legate de sistemul de încălzire pentru habitaclu sau zona de încărcare, dacă sistemul satisface cerințele prevăzute în anexe.
   Articolul 4
   (1)   Începând cu 9 mai 2003, din motive legate de sistemele de încălzire, statele membre:

               —

               nu pot să refuze, în privința unui tip de vehicul sau sistem de încălzire, acordarea omologării CE de tip sau a omologării naționale;

               —

               nu pot să interzică vânzarea, înmatricularea sau introducerea în circulație a vehiculelor sau vânzarea sau introducerea în circulație a sistemelor de încălzire,

         dacă sistemul de încălzire este conform cu cerințele prezentei directive.
   (2)   Începând cu 9 mai 2004, statele membre:

               —

               nu mai acordă omologarea CE de tip;

               —

               pot refuza acordarea omologării naționale,

         pentru un tip de vehicul din motive legate de sisteme de încălzire sau pentru un tip de încălzitor cu ardere, dacă nu sunt îndeplinite cerințele prezentei directive.
   (3)   Începând cu 9 mai 2005, statele membre:

               —

               consideră certificatele de conformitate care însoțesc vehiculele noi în conformitate cu dispozițiile din Directiva 70/156/CEE ca nemaifiind valabile în sensul articolului 7 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               pot să refuze vânzarea, înmatricularea și introducerea în circulație a vehiculelor noi,

         din motive legate de sistemele de încălzire, dacă nu sunt îndeplinite cerințele prezentei directive.
   Prezentul alineat nu se aplică tipurilor de vehicule dotate cu un sistem de încălzire cu recuperare, care folosește apa ca mediu de transfer.
   (4)   Începând cu 9 mai 2005, cerințele prezentei directive privind încălzitoarele cu ardere considerate componente se aplică în scopul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 5
   Până la 9 noiembrie 2002, Comisia examinează cerințele de securitate suplimentare referitoare la sistemele de încălzire ale autovehiculelor, alimentate cu gaz petrolier lichefiat (GPL), și, dacă este cazul, modifică prezenta directivă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 6 alineatul (2).
   Articolul 6
   (1)   Comisia este asistată de Comitetul pentru adaptarea la progresul tehnic, înființat prin articolul 13 din Directiva 70/156/CEE, denumit în continuare „comitetul”.
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, luându-se în considerare dispozițiile din articolul 8 al deciziei menționate.
   Termenul prevăzut la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
   (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
   Articolul 7
   Prin prezenta, Directiva 70/156/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               punctul 36 din anexa IV, partea I, se înlocuiește cu următorul tabel:

                           Subiect

                           Directivă

                           Trimitere la Jurnalul Oficial

                           Aplicabilitate

                           M1

                           M2

                           M3

                           N1

                           N2

                           N3

                           O1

                           O2

                           O3

                           O4

                           „36. Sisteme de încălzire

                           2001/56/CE

                           L 292 din 9.11.2001

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X”

               2.

               în anexa XI:

                           (a)

                           punctul 36 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul tabel:

                                       Articol

                                       Subiect

                                       Directivă

                                       M1 ≤ 2 5001 kg

                                       M1 ≥ 2 5001 kg

                                       „36

                                       Sisteme de încălzire

                                       2001/56/CE

                                       1

                                       G + P”

                           (b)

                           punctul 36 din apendicele 2 se înlocuiește cu următorul tabel:

                                       Articol

                                       Subiect

                                       Directivă

                                       Categoria vehiculelor armate M1

                                       „36

                                       Sisteme de încălzire

                                       2001/56/CE

                                       X”

         Articolul 8
   Directiva 78/548/CEE se abrogă începând cu 9 mai 2004. Trimiterile la Directiva 78/548/CEE se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 9
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive până la 9 mai 2003 și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 10
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 11
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 27 septembrie 2001.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         N. FONTAINE

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. PICQUÉ

      (1)  JO C 326, 24.10.1998, p. 4 și JO C 116 E, 26.4.2000, p. 2.

      (2)  JO C 101, 12.4.1999, p. 15.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 13 aprilie 1999 (JO C 219, 30.7.1999, p. 58), Poziția comună a Consiliului din 17 noiembrie 2000 (JO C 36, 2.2.2001, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 14 martie 2001 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 26 iunie 2001.

      (4)  JO L 168, 26.6.1978, p. 40.

      (5)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 98/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 11, 16.1.1999, p. 25).

      (6)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.
   LISTA ANEXELOR

               Anexa I:

            Dispoziții administrative pentru omologarea CE de tip

               Apendice 1:

            Documentul informativ – omologarea CE de tip a unui vehicul

               Apendice 2:

            Certificatul de omologare CE de tip (vehicul)

               Apendice 3:

            Documentul informativ – omologarea CE de tip a componentelor

               Apendice 4:

            Certificatul de omologare CE de tip (componente)

               Apendice 5:

            Marca de omologare CE de tip

               Anexa II:

            Domeniu de aplicare, definiții și cerințe

               Anexa III:

            Cerințe pentru sistemele de încălzire cu recuperare a aerului

               Anexa IV:

            Procedura de control al calității aerului

               Anexa V:

            Procedura de control al temperaturii

               Anexa VI:

            Procedura de control al gazelor de eșapament

               Anexa VII:

            Cerințe pentru încălzitoarele cu ardere și instalarea lor

               Anexa VIII:

            Cerințe de securitate pentru încălzitoarele cu ardere alimentate cu GPL
         ANEXA I
   DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE PENTRU OMOLOGAREA CE DE TIP
   1.   CEREREA PENTRU OMOLOGAREA CE DE TIP A UNUI TIP DE VEHICUL
   1.1.   Cererea pentru omologarea CE de tip prevăzută la articolul 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui tip de vehicul din punct de vedere al sistemului său de încălzire se depune de către producător.
   1.2.   În apendicele 1 este prezentat un model de document informativ.
   Serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor de omologare îi sunt prezentate următoarele:
   1.3.1.   un vehicul reprezentativ pentru tipul care urmează a fi omologat.
   2.   ACORDAREA OMOLOGĂRII CE DE TIP A UNUI TIP DE VEHICUL
   2.1.   Dacă sunt satisfăcute cerințele relevante, se acordă omologarea CE de tip în temeiul articolului 4 alineatul (3) din Directiva 70/156/CEE.
   2.2.   În apendicele 2 este prezentat un model de certificat de omologare CE de tip.
   2.3.   Fiecărui tip de vehicul omologat i se atribuie un număr de omologare, în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu poate să atribuie același număr altui tip de vehicul.
   3.   CEREREA PENTRU OMOLOGAREA CE DE TIP A UNUI TIP DE ÎNCĂLZITOR CU ARDERE
   3.1.   Cererea pentru omologarea CE de tip în temeiul articolului 3 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE a unui tip de încălzitor cu ardere considerat componentă se prezintă de către producătorul sistemului de încălzire.
   3.2.   În apendicele 3 este prezentat un model de document informativ.
   Serviciului tehnic responsabil cu efectuarea încercărilor de omologare îi sunt prezentate următoarele:
   3.3.1.   un încălzitor cu ardere reprezentativ pentru tipul ce urmează a fi omologat.
   4.   ACORDAREA OMOLOGĂRII CE DE TIP A UNUI TIP DE ÎNCĂLZITOR CU ARDERE
   4.1.   Dacă sunt satisfăcute cerințele relevante, se acordă omologarea CE de tip în temeiul articolului 4 alineatul (3) și, dacă este cazul, al articolului 4 alineatul (4) din Directiva 70/156/CEE.
   4.2.   În apendicele 4 este prezentat un model de certificat de omologare CE de tip.
   4.3.   Fiecărui tip de încălzitor cu ardere omologat i se atribuie un număr de omologare, în conformitate cu anexa VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu poate să atribuie același număr altui tip de încălzitor cu ardere.
   4.4.   Orice încălzitor cu ardere conform cu tipul omologat în temeiul prezentei directive trebuie să poarte o marcă de omologare CE de tip, prevăzută în apendicele 5.
   5.   MODIFICĂRILE TIPULUI ȘI MODIFICĂRILE OMOLOGĂRILOR
   5.1.   În cazul modificărilor tipului de vehicul sau ale tipului de încălzitor cu ardere omologat în temeiul prezentei directive, se aplică dispozițiile articolului 5 din Directiva 70/156/CEE.
   6.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   6.1.   Măsurile de conformitate a producției se iau conform dispozițiilor stabilite la articolul 10 din Directiva 70/156/CEE.
   ANEXA II
   DOMENIU DE APLICARE, DEFINIȚII ȘI CERINȚE
   1.   DOMENIU DE APLICARE
   1.1.   Prezenta directivă se aplică tuturor vehiculelor din categoriile M, N și O care sunt dotate cu un sistem de încălzire.
   2.   DEFINIȚII
   În sensul prezentei directive:
   2.1.   „Sistem de încălzire” înseamnă orice tip de dispozitiv destinat creșterii temperaturii în interiorul unui vehicul, inclusiv orice zonă de încărcare.
   2.2.   „Încălzitor cu ardere” înseamnă un dispozitiv care utilizează direct combustibil lichid sau gazos și care nu utilizează căldura reziduală a motorului folosit pentru propulsia vehiculului.
   2.3.   „Tip de vehicul din punct de vedere al sistemului de încălzire” înseamnă vehicule care nu diferă în ceea ce privește aspecte esențiale, cum ar fi:

               —

               principiul (principiile) de funcționare al(e) sistemului de încălzire,

               —

               tipul de încălzitor cu ardere, dacă există.

         2.4.   „Tip de încălzitor cu ardere” înseamnă dispozitive care nu diferă în ceea ce privește aspecte esențiale, cum ar fi:

               —

               tipul de combustibil (de exemplu, lichid sau gazos),

               —

               mediul de transfer (de exemplu, aer sau apă),

               —

               amplasarea în vehicul (de exemplu, habitaclu sau zona de încărcare).

         2.5.   „Sistem de încălzire cu recuperare” înseamnă orice dispozitiv care utilizează căldura reziduală a motorului utilizat pentru propulsia vehiculului pentru a crește temperatura interiorului vehiculului și care utilizează ca mediu de transfer apa, uleiul sau aerul.
   2.6.   „Interior” înseamnă partea interioară a unui vehicul rezervată pasagerilor și/sau încărcăturii.
   2.7.   „Sistem de încălzire pentru habitaclu” înseamnă orice tip de dispozitiv destinat creșterii temperaturii în compartimentul pasagerilor.
   2.8.   „Sistem de încălzire pentru zona de încărcare” înseamnă orice tip de dispozitiv destinat creșterii temperaturii în zona de încărcare.
   2.9.   „Habitaclu” înseamnă partea interioară a unui vehicul rezervată șoferului și pasagerilor.
   2.10.   „Combustibil gazos” înseamnă combustibilii care sunt în stare gazoasă în condiții de temperatură și presiune normală (288,2 k și 101,33 kPa), cum ar fi gazul petrolier lichefiat (GPL) și gazul natural comprimat (GNC).
   2.11.   „Supraîncălzire” înseamnă situația care apare când admisia de aer de încălzire către încălzitorul cu ardere este complet blocată.
   3.   CERINȚE PENTRU SISTEMELE DE ÎNCĂLZIRE
   3.1.   Habitaclul oricărui vehicul din categoriile M și N trebuie să fie echipat cu un sistem de încălzire.
   Cerințele generale pentru sistemele de încălzire sunt ca:

               —

               aerul încălzit care intră în habitaclu să nu fie mai poluat decât aerul de la punctul de admisie în vehicul,

               —

               șoferul și pasagerii, în timpul utilizării rutiere, să nu poată intra în contact cu părți ale vehiculului sau cu aer încălzit care pot cauza arsuri,

               —

               gazele de eșapament de la încălzitoarele cu ardere să fie în limite acceptabile.

         Procedurile de control pentru verificarea fiecăreia din aceste cerințe sunt stabilite în anexele IV, V și VI.
   3.2.1.   Următorul tabel indică anexele care se aplică fiecărui tip de sistem de încălzire din fiecare categorie de vehicul:

               Sistem de încălzire

               Categorie vehicul

               Anexa IV
               Calitatea aerului

               Anexa V
               Temperatură

               Anexa VI
               Eșapament

               Anexa VIII
               Siguranță GPL

               Căldură reziduală motor – apă

               M

               N

               O

               Căldură reziduală motor – aer
               A se vedea nota 1

               M

               1

               1

               N

               1

               1

               O

               Căldură reziduală motor – ulei

               M

               1

               1

               N

               1

               1

               O

               Încălzitor cu combustibil gazos
               A se vedea notele 2 și 3

               M

               1

               1

               1

               1

               N

               1

               1

               1

               1

               O

               1

               1

               1

               1

               Încălzitor cu combustibil lichid
               A se vedea nota 3

               M

               1

               1

               1

               N

               1

               1

               1

               O

               1

               1

               1

         3.3.   Alte cerințe referitoare la încălzitoarele cu ardere și instalarea lor pe vehicule sunt stabilite în anexa VII.

      Nota 1: Vehiculele care sunt conforme cu cerințele anexei III nu fac obiectul acestor cerințe de încercare.

      Nota 2: O nouă anexă VIII, „Cerințe de siguranță pentru încălzitoarele cu ardere cu GPL” va fi adăugată la prezenta directivă, în conformitate cu articolul 5.

      Nota 3: Încălzitoarele cu ardere amplasate în afara habitaclului, care utilizează apa ca mediu de transfer, sunt considerate ca fiind conforme cu anexele IV și V.
   ANEXA III
   CERINȚE PENTRU SISTEMELE DE ÎNCĂLZIRE CU RECUPERARE A AERULUI
   1.   Cerințele stabilite la punctul 3.2 din anexa II sunt considerate satisfăcute în ceea ce privește sistemele de încălzire care includ un schimbător de căldură, prin al cărui circuit primar trec gaze de eșapament sau aer poluat, numai dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

               2.   pereții circuitului primar al schimbătorului de căldură trebuie să fie etanși la orice presiune mai mică sau egală cu 2 bar;

               3.   pereții circuitului primar al schimbătorului de căldură nu trebuie să aibă componente detașabile;

               pereții circuitului primar al schimbătorului de căldură în locul unde are loc schimbul de căldură trebuie să aibă cel puțin 2 mm grosime, dacă sunt confecționați din oțeluri nealiate;
               4.1.   în cazul în care sunt utilizate alte materiale (inclusiv materiale compozite sau cu acoperire), grosimea peretelui trebuie să fie astfel încât să asigure schimbătorului de căldură aceeași durată de viață ca în cazul menționat la punctul 4;
               4.2.   dacă peretele schimbătorului de căldură este emailat în locul unde are loc schimbul de căldură, peretele pe care s-a aplicat un astfel de e-mail: trebuie să aibă cel puțin 1 mm grosime, iar emailul să fie durabil, etanș și să nu fie poros;

               țeava de eșapament trebuie să includă o zonă indicatoare de coroziune de cel puțin 30 mm lungime, această zonă fiind situată direct la ieșirea schimbătorului de căldură, neacoperită și ușor accesibilă;
               5.1.   peretele acestei zone de încercare la coroziune nu trebuie să fie mai gros decât țevile de eșapament situate în interiorul schimbătorului de căldură, iar materialele și proprietățile de suprafață ale acestei secțiuni trebuie să fie comparabile cu cele ale acestor țevi;
               5.2.   dacă schimbătorul de căldură formează o singură unitate cu amortizorul de zgomot la evacuare, peretele exterior al acestuia din urmă trebuie să fie considerat zona care satisface cerințele de la punctul 5.1 și în care trebuie să se producă eventuala coroziune.

         În cazul sistemelor de încălzire cu recuperare care folosesc aerul de răcire al motorului pentru încălzire, condițiile de la punctul 3.2 din anexa II sunt considerate satisfăcute fără utilizarea unui schimbător de căldură, numai dacă sunt satisfăcute următoarelor condiții:

               —

               aerul de răcire utilizat pentru încălzire vine în contact doar cu suprafețele motorului care nu includ elemente detașabile și

               —

               conexiunile între pereții acestui circuit de aer de răcire și suprafețele folosite pentru transferul de căldură sunt etanșe la gaz și rezistente la ulei.

         Aceste condiții sunt considerate satisfăcute dacă, de exemplu:
   6.1.   un manșon în jurul fiecărei bujii evacuează orice scurgeri de gaz în afara circuitului aerului de încălzire;
   6.2.   racordul dintre chiulasă și colectorul de evacuare este situat în afara circuitului aerului de încălzire;

               există o dublă protecție la scurgere între chiulasă și cilindru, iar orice scurgeri de la primul racord sunt evacuate în afara circuitului aerului de încălzire sau

               protecția la scurgere între chiulasă și cilindru se menține când piulițele chiulasei sunt strânse la rece la o treime din momentul de rotație nominal prescris de producător sau

               zona de joncțiune între chiulasă și cilindru este situată în afara circuitului aerului de încălzire.

         ANEXA IV
   PROCEDURA DE CONTROL AL CALITĂȚII AERULUI
   În cazul vehiculelor complete trebuie să se efectueze controlul următor:
   1.1.   Se lasă încălzitorul să funcționeze timp de o oră, la capacitate maximă și în condiții atmosferice liniștite (viteza vântului ≤ 2 m/s), cu toate ferestrele închise și, în cazul unui încălzitor cu ardere, cu motorul de propulsie oprit. Dacă, totuși, în condițiile selectării capacității maxime de încălzire, încălzitorul se oprește automat după mai puțin de o oră, măsurătoarea se poate efectua înainte de oprirea încălzitorului.
   1.2.   Proporția de CO în mediul ambiant se măsoară prin prelevarea de mostre din:

               (a)

               un punct în afara vehiculului, cât mai aproape posibil de admisia aerului de încălzire și

               (b)

               un punct în interiorul vehiculului situat la mai puțin de 1 m față de evacuarea aerului încălzit.

         1.3.   Citirile trebuie să se efectueze pe o durată reprezentativă de 10 minute.
   1.4.   Datele de la litera (b) nu trebuie să le depășească cu mai mult de 20 ppm CO pe cele de la litera (a)
   În cazul încălzitoarelor cu ardere considerate componente, după controalele din anexele V, VI și punctul 1.3 din anexa VII se efectuează controlul următor.
   2.1.   Circuitul primar al schimbătorului de căldură este supus unei încercări de etanșeitate, pentru a garanta că aerul poluat nu poate intra în circuitul de aer încălzit destinat habitaclului.
   2.2.   Această cerință se consideră îndeplinită dacă, la o presiune manometrică de 0,5 hPa, debitul de scurgere din schimbătorul de căldură este ≤ 30 dm3/h.
   ANEXA V
   PROCEDURĂ DE CONTROL AL TEMPERATURII
   1.   Se lasă încălzitorul să funcționeze timp de o oră, la capacitate maximă și în condiții atmosferice liniștite (viteza vântului ≤ 2 m/s), cu toate ferestrele închise. Dacă, totuși, în condițiile selectării capacității maxime de încălzire, încălzitorul se oprește automat după mai puțin de o oră, măsurătoarea se poate efectua mai devreme. Dacă aerul încălzit este extras din exteriorul vehiculului, încercarea se efectuează la o temperatură a mediului de minim 15 °C.
   Temperatura de suprafață a oricărei părți a sistemului de încălzire care ar putea intra în contact cu șoferul vehiculului în timpul utilizării rutiere normale se măsoară cu un termometru de contact. Nici una din aceste părți nu trebuie să depășească o temperatură de 70 °C pentru metal fără acoperire sau 80 °C pentru alte materiale.
   2.1.   În cazul unei părți sau unor părți din sistemul de încălzire amplasată(e) în spatele scaunului șoferului și în caz de supraîncălzire, temperatura nu trebuie să depășească 110 °C.
   3.1.   În cazul vehiculelor din categoria M1 și N, nici o parte a vehiculului care ar putea intra în contact cu pasagerii aflați pe scaune în timpul utilizării rutiere normale a vehiculului, cu excepția grilajului de evacuare, nu trebuie să depășească o temperatură de 110 °C.
   3.2.   În cazul vehiculelor din categoria M2 și M3, nici o parte a vehiculului care ar putea intra în contact cu pasagerii în timpul utilizării rutiere normale a vehiculului nu trebuie să depășească o temperatură de 70 °C pentru metal neacoperit sau 80 °C pentru alte materiale.
   4.   Temperatura aerului încălzit care intră în habitaclu, măsurată în centrul orificiului de evacuare, nu trebuie să depășească 150 °C.
   ANEXA VI
   PROCEDURĂ DE CONTROL AL A GAZELOR DE EȘAPAMENT
   1.   Se lasă să funcționeze încălzitorul timp de o oră, la capacitate maximă, în condiții atmosferice liniștite (viteza vântului ≤ 2 m/s) și la o temperatură de 20 ± 10 °C. Dacă, totuși, în condițiile selectării capacității maxime de încălzire, încălzitorul se oprește automat după mai puțin de o oră, măsurătoarea se poate efectua înainte de oprirea încălzitorului.
   2.   Gazele de eșapament uscate și nediluate, măsurate cu ajutorul unui aparat de măsurare adecvat, nu trebuie să depășească valorile indicate în tabelul următor:

               Parametru

               Încălzitoare cu combustibili gazoși

               Încălzitoare cu combustibil lichid

               CO

               ≤ 0,1 % vol.

               ≤ 0,1 % vol.

               NO2

               ≤ 200 ppm

               ≤ 200 ppm

               HC

               ≤ 100 ppm

               ≤ 100 ppm

               Unitate de referință Bacarach (1)

               ≤ 1

               ≤ 4

         3.   Testul se repetă în condiții echivalente cu viteza de deplasare a unui vehicul de 100 km/h. În aceste condiții, valoarea pentru CO nu trebuie să depășească 0,2 % vol. Dacă testul a fost efectuat asupra încălzitorului considerat componentă, nu este necesar să fie repetat în cazul unui tip de vehicul pe care este instalat încălzitorul.

      (1)  Se utilizează unitatea de referință „Bacarach” ASTM D 2156.
   ANEXA VII
   CERINȚE PENTRU ÎNCĂLZITOARELE CU ARDERE ȘI INSTALAREA LOR
   1.   CERINȚE GENERALE
   1.1.   Fiecare încălzitor este livrat împreună cu un manual de utilizare și întreținere, iar în cazul încălzitoarelor destinate pieței pentru piese de schimb, cu un manual de instalare.
   1.2.   Pentru controlul funcționării fiecărui încălzitor cu ardere în caz de urgență, se instalează un echipament de siguranță (fie ca parte a încălzitorului, fie ca parte a vehiculului). Acesta se proiectează astfel încât, dacă la pornire nu apare flacără sau dacă flacăra dispare în timpul funcționării, timpii de aprindere și de deschidere a alimentării cu combustibil să nu depășească patru minute în cazul încălzitoarelor cu combustibil lichid sau în cazul încălzitoarelor cu combustibil gazos, un minut dacă dispozitivul de supraveghere a flăcării este termoelectric sau 10 secunde dacă este automat.
   1.3.   Camera de combustie și schimbătorul de căldură al încălzitoarelor care folosesc apa ca mediu de transfer trebuie să fie capabile să reziste la o presiune de două ori mai mare decât presiunea normală de funcționare sau 2 bar (manometru), dacă această valoare este mai mare. Presiunea de încercare se notează în documentul informativ.
   1.4.   Încălzitorul trebuie să poarte o etichetă a producătorului, care să indice denumirea producătorului, numărul și tipul modelului, împreună cu puterea sa nominală, exprimată în kW. Trebuie să se indice și tipul de combustibil și, dacă este cazul, tensiunea de exploatare și presiunea gazului.
   1.5.   Închiderea întârziată a suflantelor de aer de combustie
   1.5.1.   Dacă există o suflantă de aer cald, aceasta trebuie să fie prevăzută cu un dispozitiv de închidere întârziată chiar și în caz de supraîncălzire și de întrerupere a alimentării cu combustibil.
   1.5.2.   Se pot aplica și alte măsuri de prevenire a daunelor produse de deflagrații și de coroziunea cauzată de gazele de eșapament, dacă producătorul aduce dovezi despre efectul lor echivalent care să fie acceptabile pentru autoritatea de omologare.
   1.6.   Cerințe pentru alimentarea cu energie electrică
   1.6.1.   Toate cerințele tehnice care pot fi influențate de tensiune trebuie să se încadreze într-o gamă de tensiune de ± 16 % din valoarea nominală. Totuși, dacă există protecție la tensiune scăzută și/sau la supratensiune, cerințele trebuie să fie îndeplinite la tensiunea nominală și în imediata apropiere a punctelor de întrerupere.
   1.7.   Indicator luminos de avertizare
   1.7.1.   Un indicator clar vizibil, în câmpul vizual al utilizatorului, îl informează dacă încălzitorul cu ardere este pornit sau oprit.
   2.   CERINȚE PRIVIND INSTALAREA PE VEHICUL
   2.1.   Domeniu de aplicare
   2.1.1.   Sub rezerva dispozițiilor de la punctul 2.1.2, încălzitoarele cu ardere se instalează în conformitate cu cerințele prezentei anexe.
   2.1.2.   Vehiculele din categoria O prevăzute cu încălzitoare cu combustibil lichid sunt considerate conforme cu cerințele prezentei anexe.
   2.2.   Amplasarea încălzitorului
   2.2.1.   Părțile de caroserie sau orice alte componente aflate în apropierea încălzitorului trebuie să fie protejate de căldura excesivă și de posibilitatea contaminării cu combustibil sau ulei.
   2.2.2.   Încălzitorul cu ardere nu trebuie să constituie risc de incendiu, nici măcar în caz de supraîncălzire. Această cerință se consideră îndeplinită dacă instalația asigură o distanță adecvată față de toate părțile și o ventilație corespunzătoare, prin folosirea unor materiale ignifuge sau prin utilizarea ecranelor termice.
   2.2.3.   În cazul vehiculelor din categoria M2 și M3, încălzitorul nu trebuie să fie amplasat în habitaclu. Totuși, se poate utiliza o instalație într-un înveliș închis eficace, care să fie conformă cu condițiile de la punctul 2.2.2.
   2.2.4.   Eticheta menționată la punctul 1.4 sau un duplicat al acesteia se amplasează astfel încât să poată fi citită cu ușurință atunci când încălzitorul este montat pe vehicul.
   2.2.5.   La poziționarea încălzitorului trebuie să se ia toate măsurile de precauție rezonabile pentru a reduce la minim riscul de rănire și riscul de deteriorare a bunurilor personale.
   2.3.   Alimentarea cu combustibil
   2.3.1.   Orificiul de alimentare cu combustibil nu trebuie să fie situat în habitaclu și trebuie să fie dotat cu un bușon eficace care să prevină scurgerea combustibilului.
   2.3.2.   În cazul încălzitoarelor cu combustibil lichid, dacă există o sursă de alimentare cu combustibil separată de cea a vehiculului, trebuie să se marcheze clar tipul combustibilului și amplasarea orificiului de alimentare.
   2.3.3.   În dreptul orificiului de alimentare trebuie să se aplice o notă care să indice faptul că încălzitorul trebuie să fie închis înainte de realimentare. De asemenea, în manualul de utilizare furnizat de producător trebuie să se furnizeze instrucțiuni adecvate.
   2.4.   Sistemul de eșapament
   2.4.1.   Ieșirea de evacuare a gazelor de eșapament trebuie să fie amplasată astfel încât să împiedice intrarea emisiilor în vehicul prin ventilatoare, admisii de aer încălzit sau ferestre deschise.
   2.5.   Admisia aerului de combustie
   2.5.1.   Aerul pentru camera de combustie a încălzitorului nu trebuie să fie prelevat din habitaclul vehiculului.
   2.5.2.   Admisia aerului de combustie trebuie să fie amplasată sau protejată în așa fel încât blocarea cu deșeuri sau bagaje să fie cât mai puțin probabilă.
   2.6.   Admisia aerului de încălzire
   2.6.1.   Alimentarea cu aer de încălzire se poate face cu aer proaspăt sau recirculat și care trebuie extras dintr-o zonă curată, puțin susceptibilă a fi contaminată de gazele de eșapament emise de motorul de propulsie, de încălzitorul cu ardere sau de orice altă sursă din vehicul.
   2.6.2.   Conducta de admisie trebuie să fie protejată cu o sită sau prin orice alte mijloace adecvate.
   2.7.   Evacuarea aerului de încălzire
   2.7.1.   Toate conductele folosite pentru dirijarea aerului fierbinte în interiorul vehiculului trebuie să fie amplasate sau protejate în așa fel încât să nu poată provoca răni sau daune în cazul în care sunt atinse.
   2.7.2.   Ieșirea de evacuare a aerului trebuie să fie amplasată sau protejată în așa fel încât blocarea cu deșeuri sau bagaje să fie cât mai puțin probabilă.
   2.8.   Controlul automat al sistemului de încălzire
   Sistemul de încălzire trebuie să se întrerupă automat, iar alimentarea cu combustibil să fie oprită în maxim cinci secunde după oprirea motorului vehiculului. Dacă este deja activat un dispozitiv manual, sistemul de încălzire poate rămâne în funcțiune.
   ANEXA VIII
   CERINȚE DE SIGURANȚĂ PENTRU ÎNCĂLZITOARELE ALIMENTATE CU GPL
   (A se vedea anexa II, punctul 3.3, nota 2)