title: Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește locul de prestare a serviciilor

text:
               20.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 44/11

      DIRECTIVA 2008/8/CE A CONSILIULUI

   din 12 februarie 2008
   de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește locul de prestare a serviciilor
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
   întrucât:

               (1)

               Realizarea pieței interne, globalizarea, dereglementarea și schimbările tehnologice au contribuit la producerea unor schimbări de proporții în volumul și natura comerțului cu servicii. Posibilitatea prestării la distanță a unui număr de servicii este din ce în ce mai mare. Drept urmare, de-a lungul anilor s-au luat treptat diferite măsuri pentru a face față situației, astfel încât, în prezent, multe servicii specifice sunt taxate pe baza principiului destinației.

               (2)

               Pentru o bună funcționare a pieței interne este necesară modificarea Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoare adăugată (3) în ceea ce privește locul de prestare a serviciilor, ca urmare a strategiei Comisiei de modernizare și simplificare a modului de operare a sistemului comun de TVA.

               (3)

               Pentru toate prestările de servicii locul de taxare ar trebui să fie, în principiu, locul în care are loc consumul. În cazul în care norma generală privind locul de prestare a serviciilor ar fi astfel modificată, anumite excepții de la această normă ar fi în continuare necesare din motive atât administrative, cât și de politică.

               (4)

               În cazul prestărilor de servicii către persoane impozabile, norma generală privind locul de prestare a serviciilor ar trebui să ia în considerare locul unde este stabilit destinatarul, și nu cel unde este stabilit furnizorul. Pentru definirea normelor privind locul de prestare a serviciilor și pentru minimizarea obligațiilor întreprinderilor, persoanele impozabile care desfășoară și activități neimpozabile ar trebui considerate persoane impozabile pentru toate serviciile care le sunt furnizate. În același mod, persoanele juridice neimpozabile care sunt înregistrate în scopuri de TVA ar trebui considerate impozabile. Aceste dispoziții, potrivit normelor obișnuite, nu ar trebui să se aplice și prestărilor de servicii destinate unei persoane impozabile pentru folosul său personal sau al angajaților săi.

               (5)

               În cazul prestărilor de servicii către persoane neimpozabile, norma generală ar trebui să rămână cea conform căreia locul de prestare a serviciilor este locul unde furnizorul și-a stabilit sediul activității sale economice.

               (6)

               În anumite situații nu sunt aplicabile normele generale privind locul de prestare a serviciilor persoanelor impozabile și neimpozabile, ci anumite excepții menționate expres. Aceste excepții ar trebui să aibă la bază în principal criteriile deja existente și să reflecte principiul taxării la locul consumului, fără să impună sarcini administrative disproporționate asupra anumitor comercianți.

               (7)

               Atunci când unei persoane impozabile îi sunt prestate servicii de către o persoană stabilită într-un alt stat membru, mecanismul de taxare inversă ar trebui să se aplice în mod obligatoriu în anumite cazuri, și anume persoana impozabilă însăși ar trebui să estimeze valoarea corespunzătoare a TVA pentru serviciile care îi sunt prestate.

               (8)

               Pentru a simplifica obligațiile impuse întreprinderilor care desfășoară anumite activități în state membre în care nu își au sediul, ar trebui stabilit un sistem prin care acestea să poată beneficia de un punct de contact electronic unic pentru identificarea în scopuri de TVA și pentru declararea TVA. Până la crearea unui astfel de sistem, ar trebui utilizat sistemul de facilitare a respectării obligațiilor fiscale de către persoanele impozabile nestabilite în Comunitate.

               (9)

               În vederea asigurării aplicării corecte a prezentei directive, fiecare persoană impozabilă înregistrată în scopuri de TVA ar trebui să depună o declarație recapitulativă privind persoanele impozabile și persoanele juridice neimpozabile înregistrate în scopuri de TVA cărora le-a prestat servicii taxabile cărora li se aplică mecanismul de taxare inversă.

               (10)

               Unele dintre modificările privind locul de prestare a serviciilor ar putea să aibă un impact considerabil asupra bugetelor statelor membre. Pentru a asigura o tranziție armonioasă aceste modificări ar trebui introduse de-a lungul timpului.

               (11)

               În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o legiferare mai bună (4), statele membre sunt încurajate să elaboreze pe cont propriu și în interesul Comunității tabelele de corespondență care să ilustreze, pe cât posibil, corelația dintre dispozițiile prezentei directive și măsurile de punere în aplicare și să le facă publice.

               (12)

               Directiva 2006/112/CE ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   De la 1 ianuarie 2009, Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 56, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Alineatul (1) literele (j) și (k) și alineatul (2) se aplică până la 31 decembrie 2009.”

               2.

               La articolul 57, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Alineatul (1) se aplică până la 31 decembrie 2009.”

               3.

               La articolul 59, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Până la 31 decembrie 2009, statele membre aplică articolul 58 litera (b) serviciilor de radiodifuziune și televiziune, prevăzute la articolul 56 alineatul (1) litera (j), care sunt prestate către persoane neimpozabile stabilite într-un stat membru sau cu domiciliul stabil sau reședința obișnuită într-un stat membru, de către o persoană impozabilă care și-a stabilit sediul activității sale economice în afara Comunității sau care dispune de un sediu comercial fix în afara Comunității de la care sunt prestate serviciile sau care, în absența unui astfel de sediu al activității sale economice sau a unui sediu comercial fix, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită în afara Comunității.”

               4.

               Articolul 357 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 357
               Prezentul capitol se aplică până la 31 decembrie 2014.”

         Articolul 2
   De la 1 ianuarie 2010, Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Capitolul 3 din titlul V se înlocuiește cu următoarele:
               „CAPITOLUL 3
               Locul de prestare a serviciilor
               Secțiunea 1
               Definiții
               Articolul 43
               În vederea aplicării normelor referitoare la locul de prestare a serviciilor:

                           1.

                           O persoană impozabilă care desfășoară și activități sau operațiuni care nu sunt considerate livrări de bunuri sau prestări de servicii impozabile în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) este considerată persoană impozabilă pentru toate serviciile care i-au fost prestate;

                           2.

                           O persoană juridică neimpozabilă care este înregistrată în scopuri de TVA este considerată persoană impozabilă.

                     Secțiunea 2
               Norme generale
               Articolul 44
               Locul de prestare a serviciilor către o persoană impozabilă care acționează ca atare este locul unde respectiva persoană și-a stabilit sediul activității sale economice. Cu toate acestea, în cazul în care aceste servicii sunt furnizate către un sediu comercial fix al persoanei impozabile, aflat în alt loc decât sediul activității sale economice, locul de prestare a serviciilor este locul unde se află respectivul sediu comercial fix. În absența unui astfel de loc sau sediu comercial fix, locul de prestare a serviciilor este locul unde persoana impozabilă care primește aceste servicii își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.
               Articolul 45
               Locul de prestare a serviciilor către o persoană neimpozabilă este locul unde prestatorul și-a stabilit sediul activității sale economice. Cu toate acestea, în cazul în care aceste servicii sunt prestate de la un sediu comercial fix al prestatorului, aflat în alt loc decât sediul activității sale economice, locul de prestare a serviciilor este locul unde se află respectivul sediu comercial fix. În absența unui astfel de loc sau sediu fix, locul de prestare a serviciilor este locul unde prestatorul își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.
               Secțiunea 3
               Dispoziții speciale
               Subsecțiunea 1
               Prestarea de servicii de către intermediari
               Articolul 46
               Locul de prestare a serviciilor către o persoană neimpozabilă, de către un intermediar care acționează în numele și în contul altei persoane, este locul în care este efectuată operațiunea principală în conformitate cu prezenta directivă.
               Subsecțiunea 2
               Prestarea de servicii legate de bunuri imobile
               Articolul 47
               Locul de prestare a serviciilor legate de bunuri imobile, inclusiv serviciile prestate de experți și agenți imobiliari, de cazare în sectorul hotelier sau în sectoare cu funcție similară, precum tabere de vacanță sau locuri amenajate pentru camping, de acordare de drepturi de utilizare a bunurilor imobile și de servicii de pregătire și coordonare a lucrărilor de construcții, de exemplu, serviciile prestate de arhitecți și de societățile care asigură supravegherea pe șantier, este locul unde este situat bunul imobil respectiv.
               Subsecțiunea 3
               Prestarea de servicii de transport
               Articolul 48
               Locul de prestare a serviciilor de transport de călători este locul unde are loc transportul, în funcție de distanțele parcurse.
               Articolul 49
               Locul de prestare a serviciilor de transport de bunuri, altul decât transportul intracomunitar de bunuri, către persoane neimpozabile, este locul unde are loc transportul, proporțional cu distanțele parcurse.
               Articolul 50
               Locul de prestare a serviciilor de transport intracomunitar de bunuri către persoane neimpozabile este locul de plecare a transportului.
               Articolul 51
               «Transport intracomunitar de bunuri» înseamnă orice transport de bunuri pentru care locul de plecare și locul de sosire sunt situate pe teritoriile a două state membre diferite.
               «Loc de plecare» înseamnă locul unde începe efectiv transportul de bunuri, indiferent de distanțele parcurse pentru a ajunge la locul unde se găsesc bunurile, iar «loc de sosire» înseamnă locul unde se încheie efectiv transportul de bunuri.
               Articolul 52
               Statele membre pot să nu aplice TVA pentru aceea parte din serviciul de transport intracomunitar de bunuri către persoane neimpozabile care constă în traversarea de ape ce nu fac parte din teritoriul Comunității.
               Subsecțiunea 4
               Prestarea de servicii culturale, artistice, sportive, științifice, educaționale, de divertisment și de alte servicii similare, de servicii auxiliare transportului, precum și de servicii de evaluare a bunurilor mobile și privind efectuarea de lucrări asupra acestora
               Articolul 53
               Locul de prestare a serviciilor principale și auxiliare legate de activități culturale, artistice, sportive, științifice, educaționale, de divertisment sau de alte activități similare, cum ar fi târgurile și expozițiile, inclusiv serviciile prestate de organizatorii acestor activități, este locul în care respectivele activități se desfășoară efectiv.
               Articolul 54
               Locul de prestare a următoarelor servicii către persoane neimpozabile este locul unde aceste servicii sunt prestate efectiv:

                           (a)

                           activități auxiliare transportului, precum încărcarea, descărcarea, manipularea și alte activități similare;

                           (b)

                           evaluări ale bunurilor mobile corporale și lucrări efectuate asupra acestora.

                     Subsecțiunea 5
               Prestarea de servicii de restaurant și catering
               Articolul 55
               Locul de prestare a serviciilor de restaurant și catering, în afara celor prestate efectiv la bordul navelor, al aeronavelor sau al trenurilor pe parcursul unei părți a unei operațiuni de transport de călători efectuate în cadrul Comunității, este locul unde aceste servicii sunt prestate efectiv.
               Subsecțiunea 6
               Închirierea mijloacelor de transport
               Articolul 56
               (1)   Locul de închiriere pe termen scurt a unui mijloc de transport este locul în care mijlocul de transport este pus efectiv la dispoziția clientului.
               (2)   În sensul alineatului (1), «termen scurt» înseamnă posesia sau utilizarea continuă a mijlocului de transport pe o perioadă de maximum treizeci de zile și, în cazul ambarcațiunilor maritime, pe o perioadă de maximum nouăzeci de zile.
               Subsecțiunea 7
               Prestarea de servicii de restaurant și catering pentru consum la bordul navelor, al aeronavelor sau al trenurilor
               Articolul 57
               (1)   Locul de prestare a serviciilor de restaurant și catering furnizate efectiv la bordul navelor, al aeronavelor sau al trenurilor în timpul unei părți a unei operațiuni de transport de călători efectuată în Comunitate este locul de plecare a transportului de călători.
               (2)   În sensul alineatului (1), «parte a unei operațiuni de transport de călători efectuată în Comunitate» înseamnă acea parte a operațiunii efectuate, fără escală în afara Comunității, între punctul de plecare și punctul de sosire a transportului de călători.
               «Punctul de plecare a unui transport de călători» înseamnă primul punct stabilit pentru îmbarcarea călătorilor în interiorul Comunității, dacă este cazul după o oprire în afara Comunității.
               «Punctul de sosire a unui transport de călători» înseamnă ultimul punct stabilit pentru debarcarea în interiorul Comunității a călătorilor care s-au îmbarcat în Comunitate, dacă este cazul înaintea unei opriri în afara Comunității.
               În cazul unei călătorii dus-întors, traseul de retur este considerat o operațiune de transport separată.
               Subsecțiunea 8
               Prestarea de servicii electronice către persoane neimpozabile
               Articolul 58
               Locul de prestare a serviciilor furnizate pe cale electronică, în special a celor prevăzute în anexa II, atunci când sunt prestate către persoane neimpozabile stabilite într-un stat membru sau care își au domiciliul stabil sau reședința obișnuită într-un stat membru, de către o persoană impozabilă care și-a stabilit sediul activității economice în afara Comunității sau care deține în afara Comunității un sediu comercial fix de unde prestează serviciile sau care, în absența unui astfel de sediu al activității economice sau sediu comercial fix, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită în afara Comunității, este locul în care persoana neimpozabilă este stabilită sau își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.
               În cazul în care furnizorul unui serviciu și clientul său comunică prin intermediul poștei electronice, acest lucru nu înseamnă, în sine, că serviciul furnizat este un serviciu furnizat pe cale electronică.
               Subsecțiunea 9
               Prestarea de servicii către persoane neimpozabile în afara Comunității
               Articolul 59
               Locul de prestare a următoarelor servicii către o persoană neimpozabilă care este stabilită sau își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită în afara Comunității este locul unde respectiva persoană este stabilită, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită:

                           (a)

                           transferurile și cesiunile de drepturi de autor, brevete, licențe, mărci și alte drepturi similare;

                           (b)

                           serviciile de publicitate;

                           (c)

                           serviciile prestate de consultanți, ingineri, birouri de consultanță, avocați, contabili și alte servicii similare, precum și prelucrările de date și furnizarea de informații;

                           (d)

                           obligațiile de a se abține de la desfășurarea, totală sau parțială, a unei activități economice sau a unui drept prevăzut la prezentul articol;

                           (e)

                           operațiunile bancare, financiare și de asigurări, inclusiv de reasigurări, cu excepția închirierii de seifuri;

                           (f)

                           punerea la dispoziție de personal;

                           (g)

                           închirierea de bunuri mobile corporale, cu excepția tuturor mijloacelor de transport;

                           (h)

                           acordarea accesului la sistemele de distribuție a gazelor naturale și a electricității și prestarea de servicii de transport sau de transmitere prin aceste sisteme, precum și prestarea de alte servicii direct legate de acestea;

                           (i)

                           serviciile de telecomunicații;

                           (j)

                           serviciile de radiodifuziune și televiziune;

                           (k)

                           serviciile furnizate pe cale electronică, în special cele prevăzute în anexa II.

                     În cazul în care prestatorul unui serviciu și clientul său comunică prin intermediul poștei electronice, acest lucru nu înseamnă, în sine, că serviciul prestat este un serviciu prestat pe cale electronică.
               Subsecțiunea 10
               Evitarea dublei impozitări sau a neimpozitării
               Articolul 59a
               Pentru a evita dubla impozitare, neimpozitarea sau denaturarea concurenței, statele membre pot considera, în ceea ce privește serviciile al căror loc de prestare este reglementat de articolele 44, 45, 56, și 59,

                           (a)

                           locul prestării unuia sau a tuturor serviciilor respective, în cazul în care este situat pe teritoriul lor, ca fiind situat în afara Comunității, atunci când utilizarea și exploatarea efectivă a serviciilor au loc în afara Comunității;

                           (b)

                           locul prestării unuia sau a tuturor serviciilor respective, în cazul în care este situat în afara Comunității, ca fiind situat pe teritoriul lor, atunci când utilizarea și exploatarea efectivă a serviciilor au loc pe teritoriul lor.

                     Cu toate acestea, prezenta dispoziție nu se aplică serviciilor prestate pe cale electronică în cazul în care respectivele servicii sunt prestate unor persoane neimpozabile nestabilite în Comunitate.
               Articolul 59b
               Statele membre aplică articolul 59a litera (b) serviciilor de telecomunicații, radiodifuziune și televiziune, prevăzute la articolul 59 primul paragraf litera (j), care sunt prestate unor persoane neimpozabile stabilite într-un stat membru sau care își au domiciliul stabil sau reședința obișnuită într-un stat membru, de către o persoană impozabilă care și-a stabilit sediul activității economice în afara Comunității sau care deține în afara Comunității un sediu comercial fix de unde prestează serviciile sau care, în absența unui astfel de sediu al activității economice sau sediu comercial fix, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită în afara Comunității.”

               2.

               La articolul 98 alineatul (2), al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Cotele reduse nu se aplică serviciilor furnizate pe cale electronică.”

               3.

               Teza introductivă a articolului 170 se înlocuiește cu următorul text:
               „Toate persoanele impozabile care, în sensul articolului 1 din Directiva 86/560/CEE (5), al articolului 2 punctul 1 și al articolului 3 din Directiva 2008/9/CE (6) și al articolului 171 din prezenta directivă, nu sunt stabilite în statul membru în care cumpără bunuri și servicii sau importă bunuri supuse TVA au dreptul de a obține o rambursare a TVA în cauză, în măsura în care bunurile și serviciile sunt utilizate în următoarele scopuri:

               4.

               Articolul 171 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(1)   TVA este rambursată persoanelor impozabile care sunt stabilite într-un alt stat membru decât statul membru în care cumpără bunuri și servicii sau importă bunuri supuse TVA, în conformitate cu normele detaliate stabilite în Directiva 2008/9/CE.”

                           (b)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   Directiva 86/560/CEE nu se aplică:

                                       (a)

                                       cuantumurilor TVA care, conform legislației statului membru în care se face rambursarea, au fost facturate incorect;

                                       (b)

                                       cuantumurilor TVA facturate pentru livrări de bunuri care sunt sau pot fi scutite de TVA în temeiul articolului 138 sau al articolului 146 alineatul (1) litera (b).”

               5.

               Se introduce articolul 171a având următorul text:
               „Articolul 171a
               În loc să acorde o rambursare, în temeiul Directivelor 86/560/CEE sau 2008/9/CE, pentru acele livrări de bunuri sau prestări de servicii către o persoană impozabilă, pentru care respectiva persoană este obligată să plătească TVA conform articolelor 194-197 sau 199, statele membre pot să autorizeze deducerea taxei respective în temeiul procedurii stabilite la articolul 168. Pot fi menținute restricțiile care sunt deja în vigoare în temeiul articolului 2 alineatul (2) și al articolului 4 alineatul (2) din Directiva 86/560/CEE.
               În acest scop, statele membre pot să excludă persoana impozabilă care are obligația de a plăti TVA de la procedura de rambursare, în temeiul Directivelor 86/560/CEE sau 2008/9/CE.”

               6.

               La secțiunea 1 din capitolul 1 al titlului XI, se introduce următorul articol 192a:
               „Articolul 192a
               În sensul prezentei secțiuni, o persoană impozabilă care are un sediu comercial fix pe teritoriul statului membru în care trebuie plătită taxa este considerată persoană impozabilă care nu este stabilită în acel stat membru atunci când se întrunesc următoarele condiții:

                           (a)

                           persoana livrează bunuri sau prestează servicii supuse TVA pe teritoriul statului membru respectiv;

                           (b)

                           sediul pe care furnizorul îl are pe teritoriul statului membru respectiv nu participă la respectiva livrare/prestare.”

               7.

               Articolul 196 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 196
               TVA este datorată de orice persoană impozabilă sau persoană juridică neimpozabilă înregistrată în scopuri de TVA și căreia îi sunt prestate serviciile prevăzute la articolul 44, atunci când serviciile sunt prestate de o persoană impozabilă care nu este stabilită pe teritoriul statului membru respectiv.”

               8.

               La articolul 214 se adaugă următoarele litere:

                           „(d)

                           orice persoană impozabilă care, pe teritoriul său respectiv, primește servicii pentru care are obligația de a plăti TVA în temeiul articolului 196;

                           (e)

                           orice persoană impozabilă, stabilită pe teritoriul său respectiv, care furnizează servicii pe teritoriul altui stat membru, pentru care numai beneficiarul serviciilor are obligația de a plăti TVA în temeiul articolului 196.”

               9.

               Articolul 262 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 262
               Orice persoană impozabilă înregistrată în scopuri de TVA depune o declarație recapitulativă în care menționează:

                           (a)

                           clienții înregistrați în scopuri de TVA, cărora le-a livrat bunuri în condițiile menționate la articolul 138 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c);

                           (b)

                           persoanele înregistrate în scopuri de TVA cărora le-a livrat bunuri, care la rândul lor i-au fost livrate prin intermediul achizițiilor intracomunitare menționate la articolul 42;

                           (c)

                           persoanele impozabile și persoanele juridice neimpozabile înregistrate în scopuri de TVA, cărora le-a prestat servicii, altele decât serviciile care sunt scutite de TVA în statul membru în care operațiunea este impozabilă și pentru care beneficiarul are obligația de a plăti TVA în temeiul articolului 196.”

               10.

               La articolul 264, alineatul (1) se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           literele (a) și (b) se înlocuiesc cu următorul text:

                                       „(a)

                                       numărul de identificare în scopuri de TVA al persoanei impozabile din statul membru în care trebuie depusă declarația recapitulativă, pe baza căruia respectiva persoană a efectuat livrarea de bunuri în condițiile menționate la articolul 138 alineatul (1) și a prestat servicii impozabile în condițiile stabilite la articolul 44;

                                       (b)

                                       numărul de identificare în scopuri de TVA al persoanei care achiziționează bunurile sau primește serviciile în alt stat membru decât cel în care trebuie depusă declarația recapitulativă, pe baza căruia i-au fost furnizate bunurile sau prestate serviciile;”;

                           (b)

                           litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(d)

                                       pentru fiecare persoană care a achiziționat bunuri sau a primit servicii, valoarea totală a livrărilor de bunuri și valoarea totală a prestărilor de servicii efectuate de persoana impozabilă;”.

               11.

               Articolul 358 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           punctul 2 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „2.

                                       «servicii electronice» și «servicii furnizate pe cale electronică» înseamnă serviciile prevăzute la articolul 59 primul paragraf litera (k);”;

                           (b)

                           punctul 4 se înlocuiește cu următorul text:

                                       „4.

                                       «stat membru de consum» înseamnă statul membru în care se consideră că sunt prestate serviciile electronice, în conformitate cu articolul 58;”.

               12.

               În anexa II titlul se înlocuiește cu următorul text:
               „LISTA ORIENTATIVĂ A SERVICIILOR FURNIZATE PE CALE ELECTRONICĂ MENȚIONATE LA ARTICOLUL 58 ȘI LA ARTICOLUL 59 PRIMUL PARAGRAF LITERA (K)”.

         Articolul 3
   De la 1 ianuarie 2011, articolele 53 și 54 din Directiva 2006/112/CE se înlocuiesc cu următorul text:

      „Articolul 53
      Locul de prestare a serviciilor legate de acordarea accesului la evenimente culturale, artistice, sportive, științifice, educaționale, de divertisment sau alte evenimente similare, cum ar fi târgurile și expozițiile, precum și a serviciilor auxiliare legate de acordarea acestui acces, prestate unei persoane impozabile, este locul în care respectivele evenimente se desfășoară efectiv.
      Articolul 54
      (1)   Locul de prestare a serviciilor principale și auxiliare legate de activități culturale, artistice, sportive, științifice, educaționale, de divertisment sau de activități similare, cum ar fi târgurile și expozițiile, inclusiv serviciile prestate de organizatorii acestor activități, prestate unei persoane neimpozabile, este locul în care respectivele activități se desfășoară efectiv.
      (2)   Locul de prestare a următoarelor servicii către o persoană neimpozabilă este locul unde aceste servicii sunt prestate efectiv:

                  (a)

                  activități auxiliare transportului, precum încărcarea, descărcarea, manipularea și alte activități similare;

                  (b)

                  evaluări ale bunurilor mobile corporale și lucrări efectuate asupra acestora.”

   Articolul 4
   De la 1 ianuarie 2013, articolul 56 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE se înlocuiește cu următorul text:

      „(2)   Locul de închiriere, cu excepția închirierii pe termen scurt, a unui mijloc de transport unei persoane neimpozabile este locul în care clientul este stabilit, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.
      Cu toate acestea locul de închiriere a unei ambarcațiuni de agrement unei persoane neimpozabile, cu excepția închirierii pe termen scurt, este locul unde ambarcațiunea de agrement este pusă efectiv la dispoziția clientului, în cazul în care serviciul respectiv este prestat efectiv de către prestator din locul în care este situat sediul activității sale economice sau sediul său comercial fix.
      (3)   În sensul alineatelor (1) și (2), «termen scurt» înseamnă posesia sau utilizarea continuă a mijlocului de transport pe o perioadă de maximum treizeci de zile și, în cazul ambarcațiunilor maritime, pe o perioadă de maximum nouăzeci de zile.”

   Articolul 5
   De la 1 ianuarie 2015, Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               La titlul V capitolul 3 secțiunea 3, subsecțiunea 8 se înlocuiește cu următorul text:
               „Subsecțiunea 8
               Prestarea de servicii electronice, de telecomunicații, radiodifuziune și televiziune către persoane neimpozabile
               Articolul 58
               Locul de prestare a următoarelor servicii către o persoană neimpozabilă este locul unde respectiva persoană este stabilită, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită:

                           (a)

                           serviciile de telecomunicații;

                           (b)

                           serviciile de radiodifuziune și televiziune;

                           (c)

                           serviciile furnizate pe cale electronică, în special cele prevăzute în anexa II.

                     În cazul în care furnizorul unui serviciu și clientul său comunică prin intermediul poștei electronice, acest lucru nu înseamnă, în sine, că serviciul furnizat este un serviciu furnizat pe cale electronică.”

               2.

               La articolul 59, se elimină literele (i), (j) și (k) de la primul paragraf, precum și al doilea paragraf.

               3.

               Articolul 59a se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 59a
               Pentru a evita dubla impozitare, neimpozitarea sau denaturarea concurenței, statele membre pot considera, în ceea ce privește serviciile al căror loc de prestare este reglementat de articolele 44, 45, 56, 58 și 59,

                           (a)

                           locul prestării unuia sau a tuturor serviciilor respective, în cazul în care este situat pe teritoriul lor, ca fiind situat în afara Comunității, dacă utilizarea și exploatarea efectivă a serviciilor au loc în afara Comunității;

                           (b)

                           locul prestării unuia sau a tuturor serviciilor respective, în cazul în care este situat în afara Comunității, ca fiind situat pe teritoriul lor, dacă utilizarea și exploatarea efectivă a serviciilor au loc pe teritoriul lor.”

               4.

               Articolul 59b se elimină.

               5.

               La articolul 204 alineatul (1), al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Cu toate acestea, statele membre nu pot aplica opțiunea prevăzută la al doilea paragraf unei persoane impozabile care nu este stabilită în Comunitate, în sensul articolului 358a alineatul (1), și care a optat pentru regimul special aplicabil serviciilor de telecomunicații, de radiodifuziune, de televiziune sau serviciilor electronice.”

               6.

               La titlul XII, titlul capitolului 6 se înlocuiește cu următorul text:

               „Regimuri speciale pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune către persoane neimpozabile”.

               7.

               Articolul 357 se elimină.

               8.

               Articolul 358 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 358
               În sensul prezentului capitol și fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare, se aplică următoarele definiții:

                           1.

                           «servicii de telecomunicații» și «servicii de radiodifuziune și televiziune» înseamnă serviciile prevăzute la articolul 58 primul paragraf literele (a) și (b);

                           2.

                           «servicii electronice» și «servicii furnizate pe cale electronică» înseamnă serviciile prevăzute la articolul 58 primul paragraf litera (c);

                           3.

                           «stat membru de consum» înseamnă statul membru în care se consideră că are loc prestarea de servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune, conform articolului 58;

                           4.

                           «declarație TVA» înseamnă declarația care conține informațiile necesare pentru stabilirea cuantumului TVA datorat în fiecare stat membru.”

               9.

               La titlul XII capitolul 6, titlul secțiunii 2 se înlocuiește cu următorul text:

               „Regimul special pentru serviciile electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune prestate de către persoane impozabile nestabilite în Comunitate”.

               10.

               În secțiunea 2 a capitolului 6 al titlului XII, se inserează următorul articol 358a:
               „Articolul 358a
               În sensul prezentei secțiuni și fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare, se aplică următoarele definiții:

                           1.

                           «persoană impozabilă nestabilită în Comunitate» înseamnă o persoană impozabilă care nu și-a stabilit activitatea economică pe teritoriul Comunității și nici nu dispune de un sediu comercial fix pe teritoriul Comunității și care nu are obligația, din alte motive, să fie înregistrată în scopuri de TVA;

                           2.

                           «stat membru de identificare» înseamnă statul membru ales de persoana impozabilă nestabilită în Comunitate pentru a declara momentul începerii activității sale ca persoană impozabilă pe teritoriul Comunității, în conformitate cu dispozițiile prezentei secțiuni.”

               11.

               Articolele 359-365 se înlocuiesc cu următorul text:
               „Articolul 359
               Statele membre permit oricărei persoane impozabile nestabilite în Comunitate care prestează servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune către o persoană neimpozabilă care este stabilită, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită într-un stat membru, să beneficieze de prezentul regim special. Prezentul regim se aplică tuturor acelor servicii prestate în Comunitate.
               Articolul 360
               Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate declară statului membru de identificare când își începe sau încetează activitatea ca persoană impozabilă sau își modifică respectiva activitate astfel încât nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru a beneficia de prezentul regim special. Persoana în cauză comunică aceste informații pe cale electronică.
               Articolul 361
               (1)   Informațiile pe care persoana impozabilă nestabilită în Comunitate are obligația de a le furniza statului membru de identificare în momentul în care începe să desfășoare o activitate impozabilă cuprind:

                           (a)

                           numele;

                           (b)

                           adresa poștală;

                           (c)

                           adresele electronice, inclusiv site-urile Internet;

                           (d)

                           codul fiscal național, dacă este cazul;

                           (e)

                           o declarație că persoana nu este înregistrată în scopuri de TVA în Comunitate.

                     (2)   Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate comunică statului membru de identificare orice modificare a informațiilor furnizate.
               Articolul 362
               Statul membru de identificare alocă persoanei impozabile nestabilite în Comunitate un număr individual de identificare TVA și îi comunică acest număr pe cale electronică. Pe baza informațiilor utilizate pentru această identificare, statele membre de consum pot recurge la propriile sisteme de identificare.
               Articolul 363
               Statul membru de identificare elimină persoana impozabilă nestabilită în Comunitate din registrul de identificare în următoarele situații:

                           (a)

                           în cazul în care notifică statului membru respectiv că nu mai furnizează servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune;

                           (b)

                           în cazul în care se poate deduce, prin alte mijloace, că activitățile sale impozabile au încetat;

                           (c)

                           în cazul în care nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru a beneficia de prezentul regim special;

                           (d)

                           în cazul în care, în mod repetat, nu respectă normele referitoare la prezentul regim special.

                     Articolul 364
               Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate prezintă statului membru de identificare, pe cale electronică, o declarație TVA pentru fiecare trimestru calendaristic, indiferent dacă au fost sau nu prestate servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune. Declarația TVA se depune în termen de 20 de zile de la încheierea perioadei fiscale acoperite de declarație.
               Articolul 365
               Declarația TVA conține numărul de identificare și, pentru fiecare stat membru de consum în care este datorată TVA, valoarea totală, fără TVA, a prestărilor de servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune și televiziune efectuate în cursul perioadei fiscale, precum și cuantumul total al TVA corespunzătoare subdivizate pe cote. De asemenea, în declarație trebuie specificate cotele de TVA aplicabile și TVA totală datorată.”

               12.

               Articolul 366 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Sumele înscrise în declarația TVA se exprimă în euro.
               Statele membre care nu au adoptat moneda euro pot solicita ca sumele înscrise pe declarația TVA să fie exprimate în moneda lor națională. În cazul în care prestările de servicii au fost plătite în alte monede, persoana impozabilă nestabilită în Comunitate utilizează, în scopul completării declarației TVA, cursul de schimb valutar valabil în ultima zi a perioadei fiscale.”

               13.

               Articolele 367 și 368 se înlocuiesc cu următorul text:
               „Articolul 367
               Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate plătește TVA, făcând referire la declarația TVA corespunzătoare, în momentul depunerii declarației TVA sau cel mai târziu în ultima zi a perioadei de depunere a declarațiilor.
               Plata se efectuează într-un cont bancar în euro, desemnat de statul membru de identificare. Statele membre care nu au adoptat moneda euro pot solicita ca plata să se efectueze într-un cont bancar în moneda lor națională.
               Articolul 368
               Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate care utilizează prezentul regim special nu poate deduce TVA în temeiul articolului 168 din prezenta directivă. Fără a aduce atingere articolului 1 alineatul (1) din Directiva 86/560/CEE, persoanei impozabile în cauză i se acordă o rambursare în conformitate cu directiva menționată anterior. Articolul 2 alineatele (2) și (3) și articolul 4 alineatul (2) din Directiva 86/560/CEE nu se aplică rambursărilor privind serviciile electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune supuse prezentului regim special.”

               14.

               Articolul 369 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Persoana impozabilă nestabilită în Comunitate păstrează registrele în care sunt înscrise operațiunile supuse prezentului regim special. Aceste registre trebuie să conțină informații suficient de detaliate pentru a permite autorităților fiscale ale statului membru de consum să verifice exactitatea declarației TVA.”

               15.

               La titlul XII capitolul 6, se introduce următoarea secțiune 3:
               „Secțiunea 3
               Regimul special pentru serviciile de telecomunicații, de radiodifuziune, de televiziune sau pentru serviciile electronice prestate de către persoane impozabile stabilite în Comunitate, dar într-un alt stat membru decât statul membru de consum
               Articolul 369a
               În sensul prezentei secțiuni și fără a aduce atingere altor dispoziții comunitare, se aplică următoarele definiții:

                           1.

                           «persoană impozabilă nestabilită în statul membru de consum» înseamnă o persoană impozabilă care și-a stabilit activitatea economică sau dispune de un sediu comercial fix pe teritoriul Comunității, dar nu și-a stabilit activitatea economică și nu dispune de un sediu comercial fix pe teritoriul statului membru de consum;

                           2.

                           «stat membru de identificare» înseamnă statul membru pe teritoriul căruia persoana impozabilă și-a stabilit activitatea economică sau, în cazul în care nu și-a stabilit activitatea economică în Comunitate, statul membru în care dispune de un sediu comercial fix.

                     În cazul în care o persoană impozabilă nu și-a stabilit activitatea sa economică în Comunitate, dar are mai multe sedii comerciale fixe în Comunitate, statul membru de identificare este acela în care persoana respectivă are un sediu comercial fix și în care persoana impozabilă declară că va utiliza prezentul regim special. Persoana impozabilă este ținută să respecte respectiva decizie în anul calendaristic în cauză și în următorii doi ani calendaristici.
               Articolul 369b
               Statele membre permit oricărei persoane impozabile nestabilite în statul membru de consum, care prestează servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune către o persoană neimpozabilă care este stabilită, își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită în respectivul stat membru, să utilizeze prezentul regim special. Acest regim special se aplică tuturor acelor servicii prestate în Comunitate.
               Articolul 369c
               Persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum declară statului membru de identificare când își începe sau încetează activitățile sale impozabile supuse prezentului regim special sau își modifică aceste activități în așa fel încât nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru utilizarea prezentului regim special. Persoana în cauză comunică aceste informații pe cale electronică.
               Articolul 369d
               O persoană impozabilă care utilizează prezentul regim special este înregistrată în scopuri de TVA doar în statul membru de identificare, pentru operațiunile impozabile efectuate în condițiile prezentului regim. În acest scop statul membru utilizează numărul individual de identificare în scopuri de TVA deja alocat persoanei impozabile în ceea ce privește obligațiile acesteia în cadrul sistemului intern.
               Pe baza informațiilor utilizate pentru această identificare, statele membre de consum pot recurge la propriile sisteme de identificare.
               Articolul 369e
               Statul membru de identificare exclude persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum de la prezentul regim special în oricare dintre următoarele cazuri:

                           (a)

                           în cazul în care persoana notifică faptul că nu mai furnizează servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune;

                           (b)

                           în cazul în care se poate deduce, prin alte mijloace, că activitățile sale impozabile supuse prezentului regim special au încetat;

                           (c)

                           în cazul în care nu mai îndeplinește condițiile necesare pentru utilizarea prezentului regim special;

                           (d)

                           în cazul în care, în mod repetat, nu respectă normele referitoare la prezentul regim special.

                     Articolul 369f
               Persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum prezintă statului membru de identificare, pe cale electronică, o declarație TVA pentru fiecare trimestru calendaristic, indiferent dacă au fost sau nu prestate servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune. Declarația TVA se depune în termen de 20 de zile de la încheierea perioadei fiscale acoperite de declarație.
               Articolul 369g
               Declarația TVA conține numărul de identificare menționat la articolul 369d și, pentru fiecare stat membru de consum în care este datorată TVA, valoarea totală, fără TVA, a prestărilor de servicii de telecomunicații, de radiodifuziune, de televiziune sau de servicii electronice, efectuate în cursul perioadei fiscale, precum și cuantumul total al TVA corespunzătoare subdivizate pe cote. De asemenea, îndeclarație trebuie specificate cotele de TVA aplicabile și TVA totală datorată.
               În cazul în care persoana impozabilă deține unul sau mai multe sedii comerciale fixe, altul/altele decât cel(e) din statul membru de identificare, de la care sunt prestate servicii, declarația TVA precizează, pe lângă informațiile prevăzute la primul paragraf, valoarea totală a prestărilor de servicii electronice, de telecomunicații, de radiodifuziune sau televiziune care fac obiectul acestui regim special, calculată pentru fiecare stat membru în care persoana deține un sediu, cu precizarea numărului individual de identificare în scopuri de TVA sau a codului de înregistrare fiscală al sediului respectiv, și defalcată pe fiecare stat membru de consum.
               Articolul 369h
               (1)   Sumele înscrise în declarația TVA se exprimă în euro.
               Statele membre care nu au adoptat moneda euro pot solicita ca sumele înscrise pe declarația TVA să fie exprimate în moneda lor națională. În cazul în care prestările de servicii au fost plătite în alte monede, persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum utilizează, în scopul completării declarației TVA, cursul de schimb valutar valabil în ultima zi a perioadei fiscale.
               (2)   Conversia se efectuează prin aplicarea cursurilor de schimb valutar publicate de Banca Centrală Europeană pentru ziua respectivă sau, în cazul în care acestea nu sunt publicate în acea zi, pentru următoarea zi de publicare.
               Articolul 369i
               Persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum plătește TVA, făcând referire la declarația TVA corespunzătoare, în momentul depunerii declarației TVA sau cel mai târziu în ultima zi a perioadei de depunere a declarațiilor.
               Plata se efectuează într-un cont bancar în euro, desemnat de statul membru de identificare. Statele membre care nu au adoptat moneda euro pot solicita ca plata să se efectueze într-un cont bancar în moneda lor națională.
               Articolul 369j
               Persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum care se folosește de prezentul regim special nu poate să deducă TVA pentru activitățile sale impozabile supuse acestui regim, în temeiul articolului 168 din prezenta directivă. Fără a aduce atingere articolului 2 punctul 1 și articolului 3 din Directiva 2008/9/CE, persoanei impozabile în cauză i se acordă o rambursare în conformitate cu directiva menționată anterior.
               În cazul în care persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum și beneficiară a prezentului regim special desfășoară de asemenea în statul membru de consum activități care nu sunt supuse acestui regim și pentru care există obligația înregistrării în scopuri de TVA, respectiva persoană își deduce TVA pentru activitățile sale impozabile supuse prezentului regim prin declarația TVA pe care trebuie să o depună în temeiul articolului 250.
               Articolul 369k
               (1)   Persoana impozabilă nestabilită în statul membru de consum păstrează registrele în care sunt înscrise operațiunile supuse prezentului regim special. Aceste registre trebuie să conțină informații suficient de detaliate pentru a permite autorităților fiscale ale statului membru de consum să verifice exactitatea declarației TVA.
               (2)   Registrele prevăzute la alineatul (1) trebuie puse la dispoziția statului membru de consum și statului membru de identificare, la cerere, pe cale electronică.
               Aceste registre trebuie păstrate pentru o perioadă de zece ani începând cu data de 31 decembrie a anului în care s-a efectuat operațiunea.”

               16.

               La anexa II, titlul se înlocuiește cu următorul text:
               „LISTA ORIENTATIVĂ A SERVICIILOR FURNIZATE PE CALE ELECTRONICĂ PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 58 PRIMUL PARAGRAF LITERA (C)”.

         Articolul 6
   Până la 31 decembrie 2014, Comisia prezintă un raport cu privire la posibilitatea aplicării eficiente a normei prevăzute la articolul 5 pentru prestarea de servicii de telecomunicații, de radiodifuziune, de televiziune și de servicii electronice către persoane neimpozabile și cu privire la faptul dacă această normă corespunde în continuare politicii generale privind locul de prestare a serviciilor la acel moment.
   Articolul 7
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare conformării cu articolele 1-5 din prezenta directivă de la datele respective menționate în acele dispoziții.
   Statele membre informează de îndată Comisia în această privință. Atunci când statele membre adoptă respectivele dispoziții, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitățile de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre transmit Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 8
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 9
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. BAJUK

      (1)  JO C 104 E, 30.4.2004, p. 143 și avizul din 16 mai 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO C 117, 30.4.2004, p. 15 și JO C 195, 18.8.2006, p. 54.

      (3)  JO L 347, 11.12.2006, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2007/75/CE (JO L 346, 29.12.2007, p. 13).

      (4)  JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

      (5)  A treisprezecea directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Proceduri privind rambursarea taxei pe valoare adăugată către persoanele impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității (JO L 326, 21.11.1986, p. 40).

      (6)  Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru în care se face rambursarea (JO L 44, 20.2.2008, p. 23).”


title: Directiva 2012/22/UE a Comisiei din 22 august 2012 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii carbonatului de didecil-dimetil-amoniu ca substanță activă în anexa I la directivă  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               23.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 227/7

         DIRECTIVA 2012/22/UE A COMISIEI
   din 22 august 2012
   de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii carbonatului de didecil-dimetil-amoniu ca substanță activă în anexa I la directivă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 privind comercializarea produselor biocide (1), în special articolul 11 alineatul (4),
   întrucât:

               (1)

               La 17 ianuarie 2007, Regatul Unit a primit o cerere din partea Lonza, în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 98/8/CE, privind includerea substanței active carbonat de didecil-dimetil-amoniu în anexa I la directivă, pentru utilizarea în tipul de produs 8, conservanți pentru lemn, definit în anexa V la Directiva 98/8/CE. Carbonatul de didecil-dimetil-amoniu nu se afla pe piață la data menționată la articolul 34 alineatul (1) din Directiva 98/8/CE ca substanță activă a unui produs biocid.

               (2)

               În urma unei evaluări, Regatul Unit a prezentat Comisiei, la 11 noiembrie 2010, un raport și o recomandare.

               (3)

               Raportul a fost examinat de statele membre și de Comisie în cadrul reuniunii Comitetului permanent pentru produse biocide din 2 martie 2012, iar constatările acestei examinări au fost incluse într-un raport de evaluare.

               (4)

               Din evaluările efectuate reiese că produsele biocide care conțin carbonat de didecil-dimetil-amoniu și sunt folosite la conservarea lemnului ar putea îndeplini cerințele stabilite la articolul 5 din Directiva 98/8/CE. Prin urmare, este oportun să se includă carbonatul de didecil-dimetil-amoniu în anexa I la directiva menționată, pentru utilizarea în tipul de produs 8.

               (5)

               Nu toate utilizările potențiale au fost evaluate la nivelul Uniunii. De exemplu, nu s-a evaluat folosirea de către utilizatori neprofesioniști. Prin urmare, este necesar să se prevadă obligația statelor membre de a evalua utilizările sau scenariile de expunere și riscurile pentru grupele de populație și compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii și de a se asigura, în momentul autorizării unui produs, că se iau măsuri adecvate sau se impun condiții specifice pentru a reduce la niveluri acceptabile riscurile identificate.

               (6)

               Având în vedere riscurile identificate pentru sănătatea umană, este adecvat ca pentru utilizatorii industriali să se impună instituirea de proceduri operaționale sigure și obligația ca produsele să fie folosite cu echipamente de protecție adecvate, cu excepția cazului în care se poate demonstra, în cererea de autorizare a produsului, faptul că riscurile se pot reduce la un nivel acceptabil prin alte mijloace.

               (7)

               Având în vedere riscurile identificate pentru compartimentul acvatic și cel terestru, este oportun să se impună ca aplicarea la nivel industrial să se efectueze într-un spațiu izolat sau pe o suprafață dură impermeabilă cu îndiguire, ca lemnul proaspăt tratat să fie depozitat după tratare într-un loc acoperit sau pe o suprafață dură impermeabilă, sau ambele, și că orice pierderi rezultate din aplicarea produselor utilizate pentru conservarea lemnului care conțin carbonat de didecil-dimetil-amoniu sunt colectate pentru a fi refolosite sau eliminate.

               (8)

               S-au identificat riscuri inacceptabile pentru mediu în situațiile în care lemnul tratat cu carbonat de didecil-dimetil-amoniu prin cufundare a fost expus în mod continuu condițiilor climatice sau expus frecvent umezelii [clasa de utilizare 3 conform definiției OCDE (2)] și în situațiile în care lemnul tratat cu carbonat de didecil-dimetil-amoniu a fost folosit pentru construcții exterioare aflate în apropierea sau deasupra apei [scenariul „pod” din clasa de utilizare 3, conform definiției OCDE (3)] sau s-a aflat în contact cu apă dulce [clasa de utilizare 4b conform definiției OCDE (4)]. Prin urmare, este necesar să se dispună neautorizarea produselor pentru tratarea lemnului destinat utilizărilor menționate, cu excepția cazului în care se prezintă date care să demonstreze că produsul respectă atât cerințele articolului 5 din Directiva 98/8/CE, cât și ale anexei VI la aceasta, dacă este necesar prin aplicarea de măsuri corespunzătoare de reducere a riscurilor.

               (9)

               Dispozițiile prezentei directive trebuie să se aplice simultan în toate statele membre, pentru a se asigura tratamentul egal pe piața Uniunii Europene al produselor biocide care aparțin tipului de produs 8 și conțin substanța activă carbonat de didecil-dimetil-amoniu, precum și pentru a se facilita funcționarea corespunzătoare a pieței produselor biocide în general.

               (10)

               Trebuie prevăzută o perioadă adecvată de timp înainte de includerea unei substanțe active în anexa I la Directiva 98/8/CE, pentru a permite statelor membre să adopte actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive.

               (11)

               Prin urmare, Directiva 98/8/CE trebuie modificată în consecință.

               (12)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru produse biocide,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 98/8/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre adoptă și publică, până la 31 ianuarie 2013 cel târziu, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive.
   Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 februarie 2013.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 3
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

   Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 22 august 2012.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 123, 24.4.1998, p. 1.

      (2)  Seria OCDE referitoare la documentele privind scenariile de emisii, numărul 2, Documentul privind scenariul de emisii pentru conservanții pentru lemn, partea 2, p. 64.

      (3)  Ibidem.

      (4)  Ibidem.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 98/8/CE se adaugă următoarea intrare:

                     Nr.

                     Denumirea comună

                     Denumirea IUPAC
                     Numere de identificare

                     Puritatea minimă a substanței active din produsul biocid introdus pe piață

                     Data includerii

                     Termen limită pentru punerea în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) [exceptând produsele care conțin mai mult de o substanță activă, pentru care termenul de punere în conformitate cu articolul 16 alineatul (3) este cel prevăzut în ultima decizie de includere cu privire la substanțele active ale acestor produse]

                     Data expirării includerii

                     Tip de produs

                     Dispoziții specifice (1)

                     „58

                     Carbonat de didecil-dimetil-amoniu

                     Masă de reacție a carbonatului de N,N-Didecil-N,N-dimetilamoniu și a bicarbonatului de N,N-Didecil-N,N-dimetilamoniu
                     Nr. CE: 451-900-9
                     Nr. CAS: 894406-76-9

                     Greutate uscată: 740 g/kg

                     1 februarie 2013

                     Nu se aplică.

                     31 ianuarie 2023

                     8

                     Evaluarea riscurilor la nivelul Uniunii nu a inclus toate utilizările potențiale; anumite utilizări, precum utilizarea de către neprofesioniști, au fost excluse. Atunci când analizează cererea de autorizare a unui produs în conformitate cu articolul 5 și cu anexa VI, statele membre evaluează, dacă sunt relevante pentru produsul respectiv, acele utilizări sau scenarii de expunere și acele riscuri pentru grupele de populație și pentru compartimentele de mediu care nu au fost abordate în mod reprezentativ în cadrul evaluării riscurilor la nivelul Uniunii.
                     Statele membre se asigură că autorizarea produselor este supusă următoarelor condiții:

                                 1.

                                 pentru utilizatorii industriali, instituirea de proceduri operaționale sigure și obligația ca produsele să fie utilizate cu echipament individual de protecție adecvat, cu excepția cazului în care se poate demonstra în cererea de autorizare a produsului faptul că riscurile se pot reduce la un nivel acceptabil prin alte mijloace;

                                 2.

                                 etichetele și, în cazul în care se prevede astfel, fișele cu date de securitate ale produselor autorizate indică faptul că aplicarea industrială trebuie să se desfășoare într-un spațiu izolat sau pe o suprafață dură impermeabilă cu îndiguire, că lemnul proaspăt tratat trebuie depozitat după tratare într-un loc acoperit sau pe o suprafață dură impermeabilă, sau ambele, pentru a preveni pierderile directe în sol sau în apă, și că orice pierderi rezultate în urma aplicării produsului trebuie recuperate pentru reutilizare sau eliminare;

                                 3.

                                 produsele nu sunt autorizate pentru tratarea lemnului care va fi în contact cu apă dulce sau folosit pentru construcții exterioare aflate în apropierea sau deasupra apei sau pentru tratarea prin cufundare a lemnului care va fi expus în mod continuu condițiilor climatice sau în mod frecvent umezelii, cu excepția cazului în care se furnizează date care să demonstreze că produsele vor respecta cerințele prevăzute la articolul 5 și în anexa VI, dacă este necesar prin aplicarea de măsuri de atenuare adecvate.”

         (1)  În vederea aplicării principiilor comune din anexa VI, conținutul și concluziile rapoartelor de evaluare sunt disponibile pe site-ul web al Comisiei: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Directiva 2006/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a ConsiliuluiText cu relevanță pentru SEE.

text:
               07/Volumul 15

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               187

         32006L0022

               L 102/35

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2006/22/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 15 martie 2006
   privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 71 alineatul (1),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   după consultarea Comitetului Regiunilor,
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2), având în vedere proiectul comun aprobat de comitetul de conciliere la 8 decembrie 2005,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 de armonizare a anumitor dispoziții din domeniul social privind transportul rutier (3), Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (4) și Directiva 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (5) sunt importante pentru crearea unei piețe comune pentru serviciile de transport terestru, pentru siguranța rutieră și pentru condițiile de muncă.

               (2)

               În cartea albă „Politica europeană în domeniul transporturilor pentru 2010: timpul de a decide”, Comisia a indicat că este necesar să se intensifice controalele și sancțiunile mai ales pentru legislația socială privind activitățile de transport rutier și în special să se mărească numărul de controale, să se încurajeze schimbul sistematic de informații între statele membre, să se coordoneze activitățile de inspecție și să se îmbunătățească formarea agenților de control.

               (3)

               Prin urmare, este necesar să se asigure aplicarea corespunzătoare și interpretarea armonizată a normelor sociale cu privire la transportul rutier prin stabilirea unor cerințe minime pentru verificarea uniformă și eficientă de către statele membre a respectării dispozițiilor din domeniu. Aceste controale ar trebui să servească la reducerea și prevenirea încălcării acestor dispoziții. De asemenea, ar trebui introdus un mecanism care să asigure că întreprinderile clasificate ca prezentând un grad de risc ridicat să facă obiectul unor controale mai riguroase și mai frecvente.

               (4)

               Riscurile cauzate de oboseala conducătorilor auto ar trebui de asemenea abordate prin aplicarea Directivei 2002/15/CE.

               (5)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă ar trebui nu doar să aibă ca rezultat un nivel de siguranță rutieră mai ridicat, ci și să contribuie la armonizarea condițiilor de muncă în Comunitate și la promovarea unor condiții de concurență echitabile.

               (6)

               Înlocuirea tahografelor analogice cu tahografe digitale va permite treptat controlarea mai rapidă și mai exactă a unui volum mai mare de date și, din acest motiv, statele membre vor putea să efectueze mai multe controale. Prin urmare, este necesar ca, în ceea ce privește controalele, procentul zilelor lucrate de conducătorii de vehicule reglementate prin legislația socială care sunt verificate ar trebui să crească la 4 %.

               (7)

               În ceea ce privește sistemele de control, acestea trebuie să aibă ca obiectiv dezvoltarea sistemelor naționale spre interoperabilitate și aplicabilitate la nivel european.

               (8)

               Toate unitățile de control ar trebui să dispună de suficiente echipamente standard și de competențe legale corespunzătoare care să le permită îndeplinirea efectivă și eficace a atribuțiilor.

               (9)

               Statele membre ar trebui să depună eforturi pentru a asigura, fără a aduce atingere executării corespunzătoare a sarcinilor impuse de prezenta directivă, o efectuare eficientă și rapidă a controalelor în trafic, în vederea finalizării controlului în cel mai scurt timp posibil și cu o întârziere minimă pentru conducătorul auto.

               (10)

               Pe teritoriul fiecărui stat membru ar trebui să existe un singur organism care să asigure legătura intracomunitară cu alte autorități competente din domeniu. Acest organism ar trebui, de asemenea, să elaboreze statisticile necesare. De asemenea, statele membre ar trebui să pună în aplicare o strategie de control națională coerentă pe teritoriul lor și să poată desemna un organism unic care să coordoneze punerea în aplicare a acesteia.

               (11)

               Cooperarea dintre autoritățile de control ale statelor membre ar trebui să fie încurajată mai mult sub forma unor controale concertate, inițiative de formare comune, schimbul electronic de informații și schimbul de informații și experiență.

               (12)

               Cele mai bune practici în operațiile de control în domeniul transportului rutier, în special pentru a asigura o abordare armonizată cu privire la furnizarea dovezii privind concediul anual sau medical al conducătorilor auto, ar trebui să fie facilitate și promovate prin intermediul unui forum al autorităților de control ale statelor membre.

               (13)

               Măsurile necesare pentru aplicarea prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (6).

               (14)

               Având în vedere că obiectivul prezentei directive, anume stabilirea unor norme comune clare cu privire la condițiile minime pentru verificarea aplicării corecte și uniforme a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 și a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 din 15 martie 2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (7), nu poate fi realizat într-o măsură suficientă de către statele membre și, datorită necesității unei acțiuni transnaționale coordonate, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității stabilit la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la respectivul articol, prezenta directivă nu depășește limitele a ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

               (15)

               Prin urmare, este necesar ca Directiva 88/599/CEE a Consiliului (8) privind procedurile standard de control pentru aplicarea Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 să fie abrogată,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Obiect
   Prezenta directivă stabilește condițiile minime pentru aplicarea Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85.
   Articolul 2
   Sisteme de control
   (1)   Statele membre organizează un sistem de controale corespunzătoare și regulate cu privire la aplicarea corectă și consecventă prevăzută la articolul 1, atât în trafic cât și la sediile întreprinderilor tuturor categoriilor de transport.
   Aceste controale cuprind în fiecare an o parte însemnată și reprezentativă a lucrătorilor mobili, conducătorilor auto, întreprinderilor și vehiculelor din toate categoriile de transport care sunt reglementate de Regulamentele (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85.
   Statele membre se asigură că pe teritoriul lor se aplică o strategie națională de control consecventă. În acest scop, statele membre pot desemna un organism pentru coordonarea acțiunilor întreprinse în conformitate cu articolele 4 și 6. În acest caz, Comisia și celelalte state membre sunt informate cu privire la aceasta.
   (2)   În măsura în care încă nu este cazul, până la 1 mai 2007, statele membre conferă agenților autorizați să desfășoare inspecții competențele legale adecvate, care să le permită să-și îndeplinească corect obligațiile cu privire la inspecții prevăzute de prezenta directivă.
   (3)   Fiecare stat membru organizează controale astfel încât, începând cu 1 mai 2006, să fie verificate 1 % din zilele lucrate de către conducătorii vehiculelor care fac obiectul Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85. Acest procent va ajunge la cel puțin 2 % de la 1 ianuarie 2008 și la cel puțin 3 % de la 1 ianuarie 2010.
   Începând cu 1 ianuarie 2012, acest procent minim poate fi ridicat la 4 % de către Comisie, în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2), cu condiția ca statisticile realizate în conformitate cu articolul 3 să indice că, în medie, peste 90 % din toate vehiculele verificate sunt dotate cu un tahograf digital. La adoptarea deciziei sale, Comisia ia de asemenea în considerare eficiența măsurilor de control existente, în special disponibilitatea la sediile întreprinderilor a datelor înregistrate de tahografele digitale.
   Din numărul total de zile lucrătoare verificate, cel puțin 15 % se verifică în trafic și cel puțin 30 % la sediile întreprinderilor. De la 1 ianuarie 2008, din numărul total de zile lucrătoare verificate, cel puțin 30 % se verifică în trafic și cel puțin 50 % la sediile întreprinderilor.
   (4)   Informațiile transmise Comisiei în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 includ: numărul conducătorilor auto controlați în trafic, numărul controalelor la sediile întreprinderilor, numărul de zile lucrătoare controlate și numărul și tipul de încălcări semnalate, menționându-se, de asemenea, dacă s-au transportat călători sau mărfuri.
   Articolul 3
   Statistici
   Statele membre se asigură că datele statistice colectate în cadrul controalelor organizate în conformitate cu articolul 2 alineatele (1) și (3) sunt defalcate în următoarele categorii:

               (a)

               pentru controale în trafic:

                           (i)

                           tipul rutei (autostradă, drum național sau drum secundar), și țara în care a fost înmatriculat vehiculul verificat, pentru evitarea oricărei discriminări;

                           (ii)

                           tipul tahografului: analogic sau digital;

               (b)

               pentru controalele la sediu:

                           (i)

                           tipul activității de transport, și anume internațional sau intern, de călători sau mărfuri, în interes propriu sau în contul altcuiva;

                           (ii)

                           mărimea parcului de autovehicule al întreprinderii;

                           (iii)

                           tipul tahografului: analogic sau digital.

         Aceste date statistice sunt prezentate Comisiei din doi în doi ani și se publică într-un raport.
   Autoritățile competente din statele membre țin evidența datelor colectate pentru anul anterior.
   Întreprinderile responsabile pentru conducătorii auto păstrează pe parcursul unui an documentele, rezultatele și celelalte date pertinente care le sunt transmise de către autoritățile de control cu privire la controalele efectuate la sediul lor și/sau asupra conducătorilor auto ai acestora în trafic.
   Orice alte clarificări suplimentare cu privire la definirea categoriilor menționate la literele (a) și (b) se stabilesc de către Comisie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12 alineatul (2).
   Articolul 4
   Controale în trafic
   (1)   Se organizează controale în trafic în locuri diferite și la toate orele, acoperind o porțiune suficient de extinsă a rețelei de drumuri, astfel încât să fie dificilă evitarea punctelor de control.
   (2)   Statele membre se asigură că:

               (a)

               se adoptă suficiente dispoziții pentru punctele de control situate pe drumuri existente sau în fază de proiect sau în apropierea acestora și, dacă este necesar, pentru ca stațiile de întreținere și alte locuri sigure de pe autostrăzi să poată funcționa ca puncte de control;

               (b)

               se efectuează controale pe baza unui sistem de rotație aleatoriu, cu un echilibru geografic corespunzător.

         (3)   Elementele care trebuie verificate în cadrul controalelor în trafic sunt stabilite în anexa I partea A. În cazul în care circumstanțele impun acest lucru, controalele se pot concentra asupra unui element specific.
   (4)   Fără a aduce atingere articolului 9 alineatul (2), controalele în trafic se efectuează fără discriminare. În special, agenții de control nu fac discriminări pe baza nici unuia din motivele următoare:

               (a)

               țara în care a fost înmatriculat vehiculul;

               (b)

               țara de reședință a conducătorului auto;

               (c)

               țara în care își are sediul întreprinderea;

               (d)

               punctul de plecare și de sosire al călătoriei;

               (e)

               tipul tahografului: analogic sau digital.

         (5)   Agenții de control dispun de:

               (a)

               o listă a principalelor elemente care trebuie verificate, în conformitate cu anexa I partea A;

               (b)

               echipamente de control standard, în conformitate cu anexa II.

         (6)   În cazul în care, într-un stat membru, în cadrul unui control în trafic al conducătorului unui vehicul înmatriculat într-un alt stat membru se constată că există temeiuri pentru a se presupune că au fost comise încălcări care nu pot fi identificate în timpul controlului, din lipsa datelor necesare, autoritățile competente ale statelor membre în cauză își oferă asistență reciprocă pentru a clarifica situația.
   Articolul 5
   Controale concertate
   Statele membre întreprind, cel puțin de șase ori pe an, controale concertate în trafic asupra conducătorilor auto și asupra vehiculelor care se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85. Aceste controale se efectuează în același timp de către autoritățile de control a două sau mai multor state membre, fiecare acționând pe propriul teritoriu.
   Articolul 6
   Controale la sediile întreprinderilor
   (1)   Controalele la sediile întreprinderilor se organizează luându-se în considerare experiența anterioară în ceea ce privește diferitele categorii de transport și de întreprinderi. De asemenea, aceste controale se efectuează și în cazul în care în cadrul controalelor în trafic s-au constat încălcări grave ale Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85.
   (2)   Controalele la sediile întreprinderilor cuprind elementele menționate în anexa I, partea A și partea B.
   (3)   Agenții de control dispun de:

               (a)

               o listă a principalelor elemente care trebuie verificate, în conformitate cu anexa I partea A și B;

               (b)

               echipamente de control standard, în conformitate cu anexa II.

         (4)   În cadrul unui control, agenții de control dintr-un stat membru țin seama de toate informațiile furnizate de organismul de legătură desemnat al unui alt stat membru, în conformitate cu articolul 7 alineatul (1), privind activitățile întreprinderii respective în celălalt stat membru.
   (5)   În sensul alineatelor (1)-(4), controalele efectuate la sediile autorităților competente, pe baza documentelor sau datelor pertinente furnizate de către întreprinderi la cererea autorităților menționate anterior, au același statut ca și controalele efectuate la sediile întreprinderilor.
   Articolul 7
   Legătura intracomunitară
   (1)   Statele membre desemnează un organism cu următoarele sarcini:

               (a)

               asigurarea coordonării cu organisme echivalente din celelalte state membre în cauză cu privire la acțiunile întreprinse în conformitate cu articolul 5;

               (b)

               transmiterea, din doi în doi ani, a unor rapoarte statistice către Comisie în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85;

               (c)

               responsabilitatea, în primul rând, de a asista autoritățile competente ale altor state membre, în conformitate cu articolul 4 alineatul (6).

         Organismul este reprezentat în cadrul comitetului menționat la articolul 12 alineatul (1).
   (2)   Statele membre informează Comisia cu privire la desemnarea acestui organism, iar Comisia informează celelalte state membre în consecință.
   (3)   Schimbul de date, de experiență și de informații între statele membre este încurajat în primul rând, dar nu exclusiv, prin intermediul comitetului menționat la articolul 12 alineatul (1) și al oricărui alt organism pe care Comisia îl poate desemna în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12 alineatul (2).
   Articolul 8
   Schimbul de informații
   (1)   Informațiile furnizate bilateral în conformitate cu articolul 17 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 și cu articolul 19 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 fac obiectul unui schimb între organismele desemnate notificate Comisiei în conformitate cu articolul 7 alineatul (2):

               (a)

               cel puțin o dată la șase luni de la intrarea în vigoare a prezentei directive;

               (b)

               la cererea expresă a unui stat membru în cazuri particulare.

         (2)   Statele membre depun eforturi pentru înființarea unor sisteme pentru schimbul electronic de informații. Comisia stabilește, în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2), o metodologie comună pentru schimbul efectiv de informații.
   Articolul 9
   Sistemul de clasificare în funcție de gradul de risc
   (1)   Statele membre introduc un sistem de clasificare în funcție de gradul de risc pentru întreprinderi pe baza numărului relativ și a gravității încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 sau ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 comise de fiecare întreprindere. Comisia sprijină dialogul dintre statele membre pentru a încuraja uniformitatea acestor sisteme de clasificare în funcție de gradul de risc.
   (2)   Întreprinderile clasificate ca prezentând un grad de risc ridicat fac obiectul unor controale mai riguroase și mai frecvente. Criteriile și normele de punere în aplicare a unui astfel de sistem sunt examinate de comitetul prevăzut la articolul 12, în vederea stabilirii unui sistem pentru schimbul de informații cu privire la cele mai bune practici.
   (3)   În anexa III figurează o primă listă a încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 și ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85.
   În scopul definirii orientărilor cu privire la aprecierea gravității încălcărilor Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 și ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85, Comisia poate, dacă este cazul, în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2), să adapteze anexa III în vederea stabilirii orientărilor cu privire la o scară comună a încălcărilor, împărțite în categorii în funcție de gravitatea acestora.
   Categoria pentru cele mai grave abateri ar trebui să le includă pe cele în care nerespectarea dispozițiilor relevante ale Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 sau ale Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 creează un risc ridicat de deces sau vătămare corporală gravă.
   Articolul 10
   Raport
   Până la 1 mai 2009 Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport ce conține o analiză a sancțiunilor prevăzute în legislația statelor membre pentru încălcările grave.
   Articolul 11
   Cele mai bune practici
   (1)   Comisia stabilește, în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2), linii directoare cu privire la cele mai bune practici în domeniul controlului.
   Aceste orientări se publică într-un raport bienal al Comisiei.
   (2)   Statele membre procedează împreună la organizarea de programe de formare cu privire la cele mai bune practici cel puțin o dată pe an și facilitează schimbul, cel puțin o dată pe an, de angajați din cadrul organismelor de legătură intracomunitară specifice cu omologii acestora din alte state membre.
   (3)   Comisia redactează un formular electronic imprimabil, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12 alineatul (2), care trebuie utilizat în cazul în care un conducător auto a fost în concediu medical sau în concediu anual sau atunci când conducătorul auto a condus un alt vehicul exclus din domeniul de aplicare al Regulamentului (CEE) nr. 3820/85, pe parcursul perioadei menționate la articolul 15 alineatul (7) primul paragraf prima liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85.
   (4)   Statele membre se asigură că agenții de control sunt bine formați pentru executarea atribuțiilor care le revin.
   Articolul 12
   Procedura comitetului
   (1)   Comisia este asistată de comitetul înființat în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85.
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică dispozițiile articolelor 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din aceasta.
   Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
   (3)   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
   Articolul 13
   Dispoziții de aplicare
   La cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă, Comisia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 12 alineatul (2), adoptă dispoziții de aplicare în special în următoarele scopuri:

               (a)

               promovarea unei abordări comune cu privire la aplicarea prezentei directive;

               (b)

               încurajarea coerenței abordărilor între autoritățile de control și a unei interpretări armonizate a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 între autoritățile de control;

               (c)

               facilitarea dialogului dintre sectorul transporturilor și autoritățile de control.

         Articolul 14
   Negocieri cu țări terțe
   O dată cu intrarea în vigoare a prezentei directive, Comunitatea deschide negocieri cu țările terțe în cauză în vederea aplicării unor norme echivalente cu cele prevăzute de prezenta directivă.
   Până la finalizarea acestor negocieri, statele membre includ în rapoartele lor către Comisie datele cu privire la controalele efectuate asupra vehiculelor din țări terțe, în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85.
   Articolul 15
   Actualizarea anexelor
   Modificările anexelor necesare pentru adaptarea acestora la evoluția celor mai bune practici se adoptă în conformitate cu procedura menționată la articolul 12 alineatul (2).
   Articolul 16
   Transpunere
   (1)   Statele membre pun în aplicare până la 1 aprilie 2007 actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele respectivelor dispoziții, precum și un tabel de corespondență între aceste dispoziții și prezenta directivă.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 17
   Abrogare
   (1)   Directiva 88/599/CE se abrogă.
   (2)   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 18
   Intrare în vigoare
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 19
   Destinatari
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Strasburg, 15 martie 2006.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BORRELL FONTELLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         H. WINKLER

      (1)  JO C 241, 28.9.2004, p. 65.

      (2)  Avizul Parlamentului European din 20 aprilie 2004 (JO C 104 E, 30.4.2004, p. 385), Poziția comună a Consiliului din 9 decembrie 2004 (JO C 63 E, 15.3.2005, p. 1) și Poziția Parlamentului European din 13 aprilie 2005 (JO C 33 E, 9.2.2006, p. 415). Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 2 februarie 2006 și Decizia Consiliului din 2 februarie 2006.

      (3)  JO L 370, 31.12.1985, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat prin Directiva 2003/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 226, 10.9.2003, p. 4).

      (4)  JO L 370, 31.12.1985, p. 8. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 432/2004 al Comisiei (JO L 71, 10.3.2004, p. 3).

      (5)  JO L 80, 23.3.2002, p. 35.

      (6)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

      (7)  A se vedea JO L 102, 11.4.2006, p. 1.

      (8)  JO L 325, 29.11.1988, p. 55. Directivă astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2135/98 (JO L 274, 9.10.1998, p. 1).
   ANEXA I
   PARTEA A
   CONTROALE ÎN TRAFIC
   Controalele în trafic abordează, în general, următoarele aspecte:

               (1)

               perioada de conducere zilnică și săptămânală, pauzele și perioadele de repaus zilnic și săptămânal; de asemenea, foile de înregistrare pentru zilele precedente care trebuie transportate la bordul vehiculului în conformitate cu articolul 15 alineatul (7) din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 și/sau datele înregistrate pentru aceeași perioadă pe cardul conducătorului auto și/sau în memoria aparatului de înregistrare în conformitate cu anexa II la prezenta directivă și/sau pe foile imprimate;

               (2)

               pentru perioada menționată în Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 articolul 15 alineatul (7), toate cazurile de depășire a vitezei permise a vehiculului, definite ca perioade de peste un minut în care viteza vehiculului este mai mare de 90 km/h pentru vehiculele din categoria N3 sau 105 km/h pentru vehiculele din categoria M3 (categoriile N3 și M3 fiind definite în anexa II partea A la Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora) (1);

               (3)

               dacă este cazul, vitezele instantanee atinse de vehicul, astfel cum sunt înregistrate de către aparatul de înregistrare pe o perioadă care nu depășește ultimele 24 de ore de utilizare a vehiculului;

               (4)

               funcționarea corectă a aparatului de înregistrare (determinarea unui posibil abuz asupra aparaturii și/sau a cardului conducătorului auto și/sau a foilor de înregistrare) sau, dacă este cazul, prezența documentelor prevăzute la articolul 15 alineatul (7) din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85.

         PARTEA B
   CONTROALE LA SEDIILE ÎNTREPRINDERILOR
   La sediile întreprinderilor se verifică următoarele elemente, pe lângă cele stabilite în partea A:

               (1)

               perioadele săptămânale de repaus și perioadele de conducere a vehiculului dintre aceste perioade de odihnă;

               (2)

               respectarea limitării la două săptămâni a duratei de conducere a vehiculului;

               (3)

               foile de înregistrare, datele și imprimările provenind de la unitatea montată pe vehicul și de pe cardul conducătorului auto.

         În cazul în care se constată o încălcare, statele membre pot, dacă este necesar, să verifice responsabilitatea altor instigatori sau complici din lanțul de transport, cum ar fi expeditorii, transportatorii de mărfuri sau subcontractorii, precum și să verifice dacă dispozițiile contractelor de furnizare de servicii de transport sunt conforme cu Regulamentele (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85.

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/28/CE a Comisiei (JO L 65, 7.3.2006, p. 27).
   ANEXA II
   Echipamentele standard care trebuie să se afle la dispoziția unităților de control
   Statele membre se asigură că la dispoziția unităților de control care îndeplinesc atribuțiile menționate în anexa I se pun următoarele echipamente standard:

               1.

               echipamente capabile de descărcarea datelor din unitatea montată pe vehicul și de pe cardul conducătorului auto de pe tahograf, de citirea datelor, analizarea datelor și/sau transmiterea rezultatelor către o bază de date spre analiză;

               2.

               echipamente pentru verificarea foilor de tahograf.

         ANEXA III
   Încălcări
   În conformitate cu articolul 9 alineatul (3), în sensul prezentei directive, următoarea listă non-exhaustivă oferă indicații cu privire la ceea ce trebuie considerat încălcare:

               1.

               depășirea numărului maxim zilnic, săptămânal sau bilunar al orelor de conducere;

               2.

               nerespectarea perioadelor minime de repaus zilnic și săptămânal;

               3.

               nerespectarea pauzei minime;

               4.

               nerespectarea obligației de a monta un tahograf în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3821/85.