title: Directiva 96/79/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind protecția pasagerilor din autovehicule în caz de coliziune frontală, precum și de modificare a Directivei 70/156/CEE

text:
               13/Volumul 20

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               146

         31996L0079

               L 018/7

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 96/79/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 16 decembrie 1996
   privind protecția pasagerilor din autovehicule în caz de coliziune frontală, precum și de modificare a Directivei 70/156/CEE
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a,
   având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora (1), în special articolul 13 alineatul (4),
   având în vedere propunerea Comisiei (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189b din tratat (4),
   întrucât este necesară o armonizare totală a specificațiilor tehnice pentru autovehicule cu scopul de a asigura buna funcționare a pieței interne;
   întrucât, în scopul reducerii numărului victimelor accidentelor de circulație în Europa, este necesară introducerea de măsuri legislative pentru a ameliora, pe cât posibil, protecția ocupanților autovehiculelor în caz de coliziune frontală; întrucât prezenta directivă stabilește prevederi pentru încercările de coliziune frontală, în special criterii biomecanice, în scopul garantării unui nivel ridicat de protecție în caz de coliziune frontală;
   întrucât prezenta directivă are ca scop introducerea de cerințe bazate pe rezultatele cercetărilor întreprinse de Comitetul european pentru vehicule experimentale care permit stabilirea unor criterii de încercare mai bine adaptate la realitatea accidentelor de pe șoselele actuale;
   întrucât constructorii de autovehicule au nevoie de termene pentru aplicarea criteriilor de încercare acceptabile;
   întrucât, pentru a evita ca unele norme să aibă dubla folosință, este necesar ca vehiculele care îndeplinesc cerințele prezentei directive să fie scutite de obligația de a îndeplini cerințele unei alte directive privind comportamentul volanului și al coloanei de direcție în caz de impact;
   întrucât prezenta directivă se adaugă listei de directive speciale care trebuie respectate pentru a asigura conformarea vehiculelor la cerințele procedurii de omologare comunitare stabilite de Directiva 70/156/CEE; întrucât, în consecință, dispozițiile Directivei 70/156/CEE referitoare la sisteme, la componente și la entități tehnice ale vehiculului se aplică prezentei directive;
   întrucât procedura de determinare a punctului de referință al locurilor pe scaune în autovehicule este prevăzută la anexa III la Directiva 77/649/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la câmpul de vizibilitate al conducătorului auto din interiorul unui autovehicul (5); întrucât, în consecință, nu este necesar să fie descrisă din nou în prezenta directivă; întrucât prezenta directivă trebuie să facă trimitere la Directiva 74/297/CEE a Consiliului din 4 iunie 1974 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la amenajarea interiorului autovehiculelor (comportamentul dispozitivului de conducere în caz de șoc) (6); întrucât se face trimitere la Code of Federal Regulations al Statelor Unite ale Americii (7),
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   În prezenta directivă, termenul „vehicul” are înțelesul prevăzut la articolul 2 din Directiva 70/156/CEE.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre nu pot, din motive legate de protecția pasagerilor din vehicule în caz de coliziune frontală:

               —

               să refuze, pentru un tip de vehicul, omologarea CE de tip sau omologarea la nivel național;

               —

               să interzică înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a unui vehicul

         dacă acesta corespunde prevederilor prezentei directive.
   (2)   Începând cu 1 octombrie 1998, statele membre:

               —

               nu mai pot acorda omologarea CE unui tip de vehicul, în conformitate cu articolul 4 din Directiva 70/156/CEE;

               —

               pot refuza omologarea la nivel național a unui tip de vehicul,

         cu excepția cazului în care vehiculul corespunde prevederilor din prezenta directivă.
   (3)   Alineatul (2) nu se aplică tipurilor de vehicule omologate înainte de 1 octombrie 1998 conform Directivei 74/297/CEE și nici extensiilor ulterioare ale acestei omologări.
   (4)   Se consideră că vehiculele recepționate în conformitate cu dispozițiile din prezenta directivă îndeplinesc cerințele anexei I punctul 5.1 la Directiva 74/297/CEE.
   (5)   Începând cu 1 octombrie 2003, statele membre:

               —

               trebuie să aibă în vedere că certificatele de conformitate care însoțesc vehiculele noi în conformitate cu Directiva 70/156/CEE nu mai sunt valabile în sensul aplicării articolului 7 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               pot să refuze înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație a vehiculelor noi care nu sunt însoțite de un certificat de conformitate conform Directivei 70/156/CEE,

         dacă nu se respectă dispozițiile prezentei directive, inclusiv punctele 3.2.1.2 și 3.2.1.3 ale anexei II.
   Articolul 3
   În anexa IV la Directiva 70/156/CEE, în partea I, tabloul se completează după cum urmează:

               Obiect

               Nr. directivei

               Trimitere la JO nr.

               Aplicabilitate

               M1

               M2

               M3

               N1

               N2

               N3

               O1

               O2

               O3

               O4

               53

               Rezistență la coliziune frontală

               96/…/CE

               L …

               X

         Articolul 4
   În cadrul adaptării prezentei directive la progresul tehnic, Comisia:

               (a)

               procedează la o revizuire a directivei în termen de doi ani de la data prevăzută la articolul 5 alineatul (1) cu scopul de a mări viteza de încercare și de a include vehiculele din categoria N1. Revizuirea cuprinde, inter alia, date din domeniul cercetării în materie de accidente, rezultate ale încercărilor între mașini la scară reală, considerente de preț-beneficiu și, în special, cerințe actuale de performanță (biomecanice și geometrice), precum și noi cerințe privind penetrarea podelei. Revizuirea se bazează pe examinarea beneficiilor potențiale privind protecția pasagerilor, precum și pe cea a fezabilității industriale a unei încercări de viteză mărită și a posibilității de a extinde domeniul de aplicare a directivei la vehiculele din categoria N1. Rezultatele acestei revizuiri vor fi înaintate Parlamentului European și Consiliului într-un raport întocmit de Comisie;

               (b)

               reexaminează, înainte de sfârșitul anului 1996, și, dacă este cazul, modifică apendicele 7 al anexei II, astfel încât să ia în considerare încercările de evaluare a gleznei manechinului Hybrid III, inclusiv încercările pe vehicule;

               (c)

               reexaminează, înainte de sfârșitul anului 1997, și, dacă este cazul, modifică valorile limită pentru leziunile gâtului (prevăzute la punctele 3.2.1.2 și 3.2.1.3 ale anexei II), în funcție de valorile înregistrate în cursul încercărilor de omologare și de datele cercetărilor accidentologice și biomecanice;

               (d)

               efectuează, de asemenea, înainte de sfârșitul anului 1997, modificările necesare ale directivelor speciale în așa fel încât să asigure compatibilitatea procedurilor lor de omologare și de extensie cu cele ale prezentei directive.

         Articolul 5
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 aprilie 1997. Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   (3)   Statele membre iau măsurile necesare pentru ca rezultatele încercărilor de omologare efectuate de autoritățile competente să fie comunicate publicului.
   Articolul 6
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 7
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 1996.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         K. HÄNSCH

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. YATES

      (1)  JO L 42, 23.2.1970, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 95/54/CE a Comisiei (JO L 266, 8.11.1995, p. 1).

      (2)  JO C 396, 31.12.1994, p. 34.

      (3)  JO C 256, 2.10.1995, p. 21.

      (4)  Avizul Parlamentului European din 12 iulie 1995 (JO C 249, 25.9.1995, p. 50), Poziția comună a Consiliului din 28 mai 1996 (JO C 219, 27.7.1996, p. 22), Decizia Parlamentului European din 19 septembrie 1996 (JO C 320, 28.10.1996, p. 149), Decizia Consiliului din 25 octombrie 1996.

      (5)  JO L 267, 19.10.1977, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 90/630/CEE a Comisiei (JO L 341, 6.12.1990, p. 20).

      (6)  JO L 165, 20.6.1974, p. 16. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 91/662/CEE a Comisiei (JO L 366, 31.12.1991, p. 1).

      (7)  United States of America Code of Federal Regulations, titlul 49, capitolul V, partea 572.
   LISTA ANEXELOR

               Anexa I

               Dispoziții administrative privind omologarea unui tip de autovehicul

         1. Cerere de omologare CE
   2. Omologare CE
   3. Modificări ale tipului și ale omologării
   4. Conformitatea producției
   Apendicele 1: Fișa de informații
   Apendicele 2: Fișa de omologare CE

               Anexa II

               Prevederi tehnice

         1. Domeniul de aplicare
   2. Definiții
   3. Prevederi
   Apendicele 1: Procedura de încercare
   Apendicele 2: Determinarea criteriilor de performanță
   Apendicele 3: Dispunerea și instalarea manechinelor și reglarea sistemelor de retenție
   Apendicele 4: Procedura de încercare cu cărucior
   Apendicele 5: Tehnica de măsurare pe parcursul încercărilor: aparatura de măsurare
   Apendicele 6: Definirea barierei deformabile
   Apendicele 7: Procedura de atestare a gambei și a piciorului manechinului
   ANEXA I
   DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE PRIVIND OMOLOGAREA UNUI TIP DE VEHICUL
   1.   CERERE DE OMOLOGARE CE
   1.1.   În temeiul articolului 3 alineatul (4) al Directivei 70/156/CEE, orice cerere de omologare CE de tip privind protecția pasagerilor autovehiculelor în caz de coliziune frontală a unui tip de vehicul trebuie depusă de către constructor.
   1.2.   Un model de fișă de informații figurează în apendicele 1.
   1.3.   Un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul care urmează să fie omologat trebuie să fie prezentat serviciului tehnic însărcinat cu efectuarea încercărilor pentru omologare.
   1.4.   Constructorul are dreptul să prezinte toate datele și toate rezultatele încercărilor susceptibile să stabilească cu suficientă certitudine că prevederile pot fi respectate.
   2.   OMOLOGARE CE
   2.1.   Atunci când tipul de vehicul corespunde cerințelor pertinente, omologarea CE de tip se acordă conform articolului 4 alineatul (3) și, dacă este aplicabil, conform articolului 4 alineatul (4) al Directivei 70/156/CEE.
   2.2.   Un model de fișă de primire CE figurează în apendicele 2.
   2.3.   Fiecărui tip de vehicul omologat i se atribuie un număr de omologare conform anexei VII la Directiva 70/156/CEE. Același stat membru nu poate atribui același număr unui alt tip de vehicul.
   2.4.   În caz de dubiu, se ține seama, pentru a verifica dacă vehiculul este conform cu prevederile prezentei directive, de toate datele sau rezultatele încercărilor furnizate de constructor care pot fi luate în considerare pentru a valida încercarea de omologare efectuată de autoritatea însărcinată cu omologarea.
   3.   MODIFICAREA TIPULUI ȘI A OMOLOGĂRII
   3.1.   În caz de modificare a unui tip de vehicul omologat conform prezentei directive, se aplică articolul 5 din Directiva 70/156/CEE.
   3.2.   Orice modificare a vehiculului afectând forma generală a structurii vehiculului și/sau orice mărire a masei mai mare de 8 % care, în opinia serviciului tehnic, ar influența în mod semnificativ rezultatele încercării impun repetarea încercării descrisă în apendicele 1 al anexei II.
   3.3.   Dacă modificările se limitează la amenajări interioare, dacă masa nu variază cu mai mult de 8 % și dacă numărul de scaune din față cu care vehiculul a fost inițial echipat este același, trebuie:
   3.3.1.   să se efectueze încercarea simplificată descrisă în apendicele 4 al anexei II și/sau
   3.3.2.   să se efectueze o încercare parțială care va fi stabilită de serviciul tehnic în funcție de modificările aduse.
   4.   CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
   4.1.   În general, măsurile destinate garantării conformității procedurii trebuie să fie luate în conformitate cu dispozițiile prevăzute la articolul 10 al Directivei 70/156/CEE.
   ANEXA II
   PREVEDERI TEHNICE
   1.   DOMENIU DE APLICARE
   1.1.   Prezenta directivă se aplică autovehiculelor din categoria M1 a căror masă totală autorizată nu depășește 2,5 tone cu excepția vehiculelor multietape fabricate într-o cantitate care nu depășește limita stabilită pentru seriile mici. Vehiculele mai grele și vehiculele multietape pot fi omologate la cererea constructorului.
   2.   DEFINIȚII
   În sensul prezentei directive, se înțelege prin:
   2.1.   „sistem de protecție”: accesoriile și dispozitivele interioare care permit menținerea pasagerilor pe locurile lor și garantează conformitatea cu prevederile enunțate la punctul 3;
   2.2.   „tip de sistem de protecție”: o categorie de dispozitive de protecție care nu prezintă diferențe esențiale unele față de altele în ceea ce privește în principal:

               —

               tehnologia,

               —

               geometria,

               —

               materialele componente;

         2.3.   „lățimea vehiculului”: distanța care separă două planuri paralele cu planul median longitudinal al vehiculului și care cuprinde vehiculul dintr-o parte în cealaltă a acestui plan fără a include retrovizoarele, luminile de poziții laterale, indicatorii de presiune a pneurilor, indicatorii de direcție, luminile de poziții, apărătoarele împotriva noroiului și partea necurbată a flancurilor pneului situată imediat deasupra punctului de contact cu solul;
   2.4.   „grad de acoperire”: procentajul din lățimea vehiculului direct în fața barierei;
   2.5.   „fața deformabilă a barierei”: partea care poate fi strivită, montată în fața unui bloc rigid;
   2.6.   „tip de vehicul”: o categorie de autovehicule care nu prezintă diferențe esențiale unul față de celălalt în ceea ce privește în principal:
   2.6.1.   lungimea și lățimea vehiculului în măsura în care au un efect negativ asupra rezultatelor încercării la șoc prevăzute la prezenta directivă;
   2.6.2.   structura, dimensiunile, formele și materialele aparținând părții vehiculului situate în fața planului transversal care trece prin punctul „R” al scaunului șoferului, în măsura în care au un efect negativ asupra rezultatelor încercării la șoc prevăzute la prezenta directivă;
   2.6.3.   formele și dimensiunile interioare ale habitaclului, precum și sistemul de protecție, în măsura în care au un efect negativ asupra rezultatelor încercării la șoc prevăzute la prezenta directivă;
   2.6.4.   amplasarea (față, spate sau central) și orientarea motorului (transversal sau longitudinal);
   2.6.5.   masa fără încărcătură, în măsura în care are un efect negativ asupra rezultatelor încercării la șoc prevăzute la prezenta directivă;
   2.6.6.   amenajările sau echipamentele furnizate ca opționale de către constructor, în măsura în care au un efect negativ asupra rezultatelor încercării la șoc prevăzute la prezenta directivă;
   2.7.   „habitaclu”: spațiul destinat pasagerilor, delimitat de plafon, podea, pereți laterali, uși, geamuri exterioare, peretele din față și planul peretelui compartimentului din spate, sau planul de sprijin al spătarului scaunului din spate;
   2.8.   punctul „R”: un punct de referință definit pentru fiecare scaun de către constructor, în funcție de structura vehiculului;
   2.9.   punctul „H”: un punct de referință definit pentru fiecare scaun de către serviciul tehnic însărcinat cu încercările de omologare;
   2.10.   „masa în stare de funcționare fără încărcătură”: masa vehiculului în stare de funcționare, neocupat și neîncărcat, dar având carburant, lichid de răcire, lubrifianți și fiind echipat cu scule și o roată de rezervă (dacă acestea sunt furnizate în serie de constructor);
   2.11.   „pernă gonflabilă”: dispozitiv instalat pentru a completa centurile de siguranță și sistemele de reținere în autovehicule, adică sistemele care, în caz de coliziune gravă a vehiculului, desfășoară automat o structură elastică destinată să limiteze, prin compresia gazului pe care-l conțin, gravitatea contactelor uneia sau mai multor părți ale corpului unui pasager al vehiculului cu interiorul habitaclului.
   3.   PREVEDERI
   3.1.   Specificare generală aplicabilă tuturor încercărilor:
   3.1.1.   Punctul „H” al fiecărui scaun este determinat conform procedurii descrise în anexa III la Directiva 77/649/CEE.
   3.2.   Specificări
   3.2.1.   Criteriile de performanță măsurate, conform apendicelui 5, pe manechinele așezate pe scaunele laterale din față, trebuie să respecte valorile următoare:
   3.2.1.1.   criteriul de performanță a capului (HPC) nu este mai mare de 1 000 și accelerația capului care rezultă nu depășește 80 g timp de mai mult de 3 ms. Aceasta din urmă corespunde unui calcul cumulativ care exclude mișcarea de întoarcere a capului;
   3.2.1.2.   criteriile de leziune a gâtului (NIC) nu sunt superioare valorilor indicate în figurile 1 și 2 (1);
   3.2.1.3.   mișcarea cervicală în jurul axei y nu este mai mare de 57 Nm în extensie (1);
   3.2.1.4.   criteriul compresiei toracelui (THCC) nu este mai mare de 50 mm;
   3.2.1.5.   criteriul vâscozității (V*C) pentru torace nu este mai mare de 1,0 m/s;
   3.2.1.6.   criteriul forței exercitate asupra femurului (FFC) nu este superior criteriului performanței forță-timp, descris la figura 3 din prezenta anexă;
   3.2.1.7.   criteriul forței de compresie exercitate asupra tibiei (TCFC) nu este mai mare de 8 kN;
   3.2.1.8.   indicele tibiei (TI) măsurat la vârful și la baza fiecărei tibii nu este mai mare de 1,3 în fiecare poziție;
   3.2.1.9.   mișcarea articulației genunchiului la alunecare nu este mai mare de 15 mm.
   3.2.2.   Deplasarea reziduală a volanului de direcție măsurat la centrul și la partea superioară a coloanei de direcție nu este mai mare de 80 mm pe verticală în sus, nici de 100 mm pe orizontală și spre spate.
   3.2.3.   Nici o ușă nu trebuie să se deschidă în timpul încercării.
   3.2.4.   Sistemele de închidere a ușilor din față nu trebuie să se blocheze în timpul încercării.
   3.2.5.   După șoc, trebuie să existe posibilitatea ca, fără ajutorul sculelor, cu excepția celor necesare susținerii manechinului:
   3.2.5.1.   să se deschidă cel puțin o ușă, dacă există una, pentru fiecare rând de scaune, și, dacă este necesar, când nu există ușă, să se deplaseze scaunele sau să se poată rabata spătarele lor pentru a putea evacua toți pasagerii; această măsură nu se aplică totuși decât vehiculelor echipate cu acoperiș rigid;
   3.2.5.2.   să se poată elibera manechinele din dispozitivul de reținere care, dacă este blocat, trebuie să poată fi deblocat exercitând o forță maximă de 60 N asupra centrului de comandă a eliberării;
   3.2.5.3.   să se poată extrage manechinele din vehicul, fără a se apela la reglajul scaunelor.
   3.2.6.   În cazul vehiculelor cu combustibil lichid, nu este permisă decât o scurgere ușoară din întregul circuit al carburantului în timpul impactului sau după impact. Dacă, după impact, scurgerea carburantului lichid dintr-un element oarecare al circuitului carburantului continuă, aceasta nu trebuie să depășească 5 × 10–4 kg/s; dacă apare un amestec al carburantului cu lichidele din alte circuite și dacă diversele lichide nu pot fi ușor separate și identificate, toate lichidele recoltate sunt luate în considerație la evaluarea debitului scurgerii.

      Figura 1

      Criteriul tracțiunii gâtului

      Figura 2

      Criteriul efortului forfecării gâtului.

      Figura 3

      Criteriul forței exercitate asupra femurului

      (1)  Până la data menționată la articolul 2 alineatul (2), valorile obținute pentru gât nu vor constitui un criteriu determinant pentru omologare. Rezultatele obținute vor fi înscrise în procesul verbal al testului și înregistrate de autoritatea însărcinată cu omologarea. După această dată, valorile indicate la acest punct constituie criterii determinante pentru omologare, dacă nu sunt adoptate alte valori conform dispozițiilor articolului 4 litera (c), sau până când nu vor fi adoptate.


title: Directiva 98/14/CE a Comisiei din 6 februarie 1998 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/156/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestoraText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

31998L0014

Official Journal L 091 , 25/03/1998 P. 0001 - 0061 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 020 P. 271  - 277

		19980206Directiva 98/14/CE a Comisieidin 6 februarie 1998de adaptare la progresul tehnic a Directivei 70/156/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 70/156/CEE a Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora [1], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului [2] și, în special, articolul 13 alineatul (2) al celei dintâi,având în vedere Directiva 92/53/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de modificare a Directivei 70/156/CEE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora [3] și, în special, articolul 3 al acesteia,întrucât, în conformitate cu Directiva 92/53/CEE, Comisia propune, pe baza unui raport care urmează să fie întocmit până la 31 decembrie 1994, modificările necesare pentru îmbunătățirea dispozițiilor referitoare la omologarea de tip și pentru facilitarea introducerii în circulație a vehiculelor în statele membre;întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Directiva 70/156/CEE, trebuie să se recunoască echivalența regulamentelor internaționale ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU), enumerate în partea II a anexei IV la directiva sus-menționată, cu directivele speciale corespunzătoare; întrucât este necesar să se modifice și să se actualizeze în permanență anexa în cauză și tabelul de echivalență pentru a menține transparența dintre regulamente și directive;întrucât, conform articolului 10 din Directiva 70/156/CEE, statele membre care acordă o omologare de tip trebuie să ia măsurile necesare, în conformitate cu anexa X, pentru a verifica dacă s-au luat măsurile corespunzătoare pentru a garanta că vehiculele, sistemele, componentele sau unitățile tehnice separate produse sunt conforme cu tipul omologat;întrucât este esențial să se armonizeze cerințele care reglementează controlul conformității producției efectuat de autoritățile de omologare; întrucât, pentru a asigura uniformitatea aplicării și a interpretării, este necesar să se includă recomandări specifice privind procedurile care trebuie respectate;întrucât măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul științific și tehnic.ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 70/156/CEE se modifică după cum urmează:1. Articolul 3 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) Cererile pentru omologarea de tip a vehiculelor se depun de către constructor la autoritatea de omologare a unui stat membru. Cererea este însoțită de un dosar de informații care conține informațiile prevăzute la anexa III și de certificatele de omologare pentru fiecare din directivele speciale aplicabile conform anexei IV sau XI; de asemenea, dosarul de informații pentru omologările sistemului și unității tehnice separate în relație cu fiecare directivă specială se pune la dispoziția autorității de omologare pe toată perioada, până la data la care omologarea este emisă sau refuzată."2. Articolul 4 alineatul (1) se modifică după cum urmează:(a) la litera (c) textul "o directivă specială corespunzătoare" se înlocuiește cu textul "directiva specială corespunzătoare menționată la anexa IV sau XI";(b) la litera (d) textul "directiva specială corespunzătoare" se înlocuiește cu textul "directiva specială corespunzătoare menționată la anexa IV sau XI";(c) se adaugă următoarele paragrafe:"În cazul omologării de tip a unui vehicul în temeiul anexei XI sau al articolului 8 alineatul (2) litera (c) sau în cazul unei omologări de tip a unui sistem, componentă sau unitate tehnică separată în temeiul anexei XI sau al articolului 8 alineatul (2) litera (c) și care include restricții sau scutiri de la anumite dispoziții din directiva specială corespunzătoare, certificatul de omologare de tip include restricțiile privind valabilitatea sa și scutirile acordate și primește un număr de omologare de tip special, în conformitate cu dispozițiile din anexa VII.În cazul în care informațiile cuprinse în dosarele de informații menționate la literele (a), (b), (c) și (d) de mai sus prevăd dispoziții pentru vehicule cu destinație specială conform coloanelor corespunzătoare din anexa XI și apendicele la aceasta, certificatul de omologare de tip trebuie să specifice și aceste dispoziții și scutiri."3. Articolul 5 se înlocuiește cu următorul text:"Articolul 5Modificări ale omologărilor de tip(1) Statul membru care a acordat omologarea de tip trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că este informat cu privire la orice modificare a datelor din dosarul de informații.(2) Cererea de modificare a unei omologări de tip se prezintă exclusiv statelor membre care au acordat omologarea inițială.(3) În cazul omologării unui sistem, a unei componente sau a unei unități tehnice separate, dacă s-au modificat datele din dosarul de informații, autoritatea de omologare a statului membru în cauză emite pagina (paginile) revizuită (revizuite) din dosarul de informații, după caz, indicând clar pe fiecare pagină revizuită natura modificării și data noii emiteri; de asemenea, această cerință se consideră îndeplinită și de o versiune consolidată, actualizată a dosarului de informații, însoțită de o descriere detaliată a modificării.Ori de câte ori se emit pagini revizuite sau o versiune consolidată revizuită, cuprinsul dosarului de informații (care se anexează la certificatul de omologare) se modifică astfel încât să indice datele cele mai recente ale paginilor revizuite sau data versiunii actualizate și consolidate.În cazul în care, în plus, de la data care figurează în prezent pe omologare s-a modificat orice informație din certificatul de omologare (exclusiv din anexele acestuia) ori s-au modificat cerințele directivei, modificarea se consideră "extindere", iar autoritatea de omologare a statului membru în cauză emite un certificat de omologare revizuit (marcat cu un număr de extindere), care indică în mod clar motivul extinderii și data noii emiteri.În cazul în care autoritatea de omologare a statului membru în cauză consideră că modificarea unui dosar de informații impune efectuarea de noi încercări sau verificări, aceasta informează constructorul cu privire la acest lucru și nu emite documentele prevăzute la primul, al doilea și al treilea alineat decât numai după efectuarea cu succes de noi încercări și verificări.(4) În cazul unei omologări de tip a unui vehicul, dacă datele care figurează în dosarul de informații s-au modificat, autoritatea de omologare a statului membru în cauză emite pagina (paginile) revizuită (revizuite) din dosarul de informații, după caz, indicând în mod clar pe fiecare pagină revizuită natura modificării și data noii emiteri; de asemenea, această cerință se consideră îndeplinită și de o versiune consolidată, actualizată a dosarului de informații, însoțită de o descriere detaliată a modificării.Ori de câte ori se emit pagini revizuite sau o versiune consolidată, revizuită, indexul dosarului de informații (care se anexează la certificatul de omologare) se modifică astfel încât să indice datele cele mai recente ale paginilor revizuite sau data versiunii actualizate și consolidate.În cazul în care, în plus, fie sunt necesare verificări suplimentare, fie de la data care figurează în prezent pe omologarea vehiculului s-a modificat orice informație din certificatul de omologare (exclusiv din anexele acestuia) ori s-au modificat cerințele oricăreia dintre directivele speciale aplicabile la data de la care se interzice prima introducere în circulație, modificarea se consideră "extindere", iar autoritatea de omologare a statului membru în cauză emite un certificat de omologare revizuit (marcat cu un număr de extindere), care indică în mod clar motivul extinderii și data noii emiteri.În cazul în care autoritatea de omologare a statului membru în cauză consideră că modificarea unui dosar de informații impune efectuarea de noi inspecții, aceasta informează constructorul cu privire la acest lucru și nu emite documentele prevăzute la primul, al doilea și al treilea alineat decât numai după efectuarea cu succes de noi inspecții. Orice document revizuit se trimite tuturor celorlalte autorități de omologare în termen de o lună.(5) În cazul în care este evident că o omologare de tip a unui vehicul urmează să își piardă valabilitatea din cauză că una sau mai multe dintre omologările acordate în temeiul directivelor speciale menționate în dosarul de informații urmează să își piardă valabilitatea sau din cauza introducerii unei noi directive speciale în anexa IV partea I, autoritatea de omologare a statului membru care a acordat omologarea în cauză comunică acest lucru, cu cel puțin o lună înainte de data încetării valabilității omologării de tip a vehiculului, autorităților de omologare ale celorlalte state membre, indicând în același timp data respectivă sau numărul de identificare a ultimului vehicul produs în conformitate cu vechiul certificat.(6) Pentru categoriile de vehicule care nu sunt afectate de modificarea cerințelor din directivele speciale sau din prezenta directivă nu este necesară modificarea omologării.";4. La articolul 6 alineatul (1) se adaugă următorul paragraf:"Certificatul de conformitate se întocmește astfel încât să excludă orice posibilitate de falsificare. În acest scop, tipărirea se face pe hârtie protejată prin elemente grafice colorate sau prin filigran cu marca de identificare a constructorului."5. Articolul 8 alineatul (2) se modifică după cum urmează:(a) litera (b) se modifică după cum urmează:(i) la punctul 1 se elimină cuvântul "cantitativ";(ii) punctul 2 se înlocuiește cu următorul text:"2. În vederea aplicării dispozițiilor de la punctul 1 la unul sau mai multe tipuri dintr-o anumită categorie, constructorul trebuie să depună o cerere la autoritatea competentă a fiecărui stat membru implicat în introducerea în circulație a acestor tipuri de vehicule. Cererea trebuie să specifice motivele tehnice și/sau economice pe care se întemeiază.În termen de trei luni, aceste state membre decid dacă acceptă înmatricularea pe teritoriul lor a tipului de vehicul respectiv, precum și numărul de unități care pot fi înmatriculate.Fiecare stat membru implicat în introducerea în circulație a acestor tipuri de vehicule are responsabilitatea de a se asigura că constructorul respectă dispozițiile din anexa XII.B.Statele membre trimit Comisiei anual o listă cu scutirile acordate.";(b) litera (c) se înlocuiește cu următorul text:"(c) Vehicule, componente sau unități tehnice separate concepute după tehnologii sau concepte care, din cauza naturii lor specifice, nu pot fi conforme cu una sau mai multe cerințe ale uneia sau mai multor directive specialeÎn acest caz, statul membru poate acorda o omologare cu valabilitate limitată la propriul său teritoriu, dar în termen de o lună de la aceasta transmite autorităților de omologare ale celorlalte state membre și Comisiei o copie a certificatului de omologare și a anexelor acestuia. În același timp, acesta transmite Comisiei o cerere prin care solicită permisiunea de a acorda o omologare de tip în conformitate cu prezenta directivă. Cererea este însoțită de un dosar care cuprinde următoarele elemente:- motivul pentru care tehnologiile sau conceptele în cauză nu permit conformitatea vehiculului, a componentei sau a unității tehnice separate cu cerințele uneia sau mai multor directive speciale în cauză;- o descriere a problemelor aferente legate de securitate și de protecția mediului, precum și a măsurilor luate;- o descriere a încercărilor care demonstrează că se asigură un nivel de securitate și de protecție a mediului cel puțin echivalent cu cel prevăzut în cerințele uneia sau mai multora dintre directivele speciale în cauză, precum și a rezultatelor acestora;- propuneri de modificare a directivelor speciale corespunzătoare sau propuneri de noi directive speciale, după caz.În termen de trei luni de la data primirii dosarului complet, Comisia prezintă comitetului prevăzut la articolul 13 o propunere de decizie. În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 13, Comisia decide dacă permite sau nu statului membru să acorde o omologare în conformitate cu prezenta directivă.Numai cererea de acordare a unei omologări și propunerea de decizie se transmit statelor membre în limba sau limbile naționale ale acestora, dar statele membre pot cere ca toate elementele dosarului să fie în limba originală, ca o condiție preliminară pentru luarea unei decizii în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13.Dacă se ia decizia de aprobare a cererii, statul membru poate emite o omologare de tip în conformitate cu prezenta directivă. În astfel de cazuri, decizia precizează în același timp dacă se impun eventuale restricții cu privire la valabilitatea sa (cum ar fi cea referitoare la termen). Valabilitatea aprobării nu poate fi în nici un caz mai scurtă de 36 luni.În cazul în care directiva specială sau directivele speciale au fost adaptate la progresul tehnic astfel încât vehiculele, componentele sau unitățile tehnice separate pentru care s-au acordat omologări în temeiul dispozițiilor de la prezenta literă (c) să fie conforme cu directiva sau directivele de modificare, statele membre transformă aceste omologări în omologări normale, prevăzând perioada de timp necesară, de exemplu, de care au nevoie constructorii pentru schimbarea marcajelor de omologare de pe componente. Această acțiune presupune, printre altele, eliminarea oricărei trimiteri la restricții sau scutiri și înlocuirea oricăror numere de omologare speciale cu numere de omologare normale.Dacă nu s-au luat măsurile necesare pentru adaptarea directivei sau directivelor speciale, valabilitatea omologărilor acordate în temeiul dispozițiilor de la prezenta literă se poate prelungi, la cererea statului membru care a acordat omologarea, printr-o decizie ulterioară, luată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13."6. La articolul 10 alineatul (2), a doua frază se înlocuiește cu următorul text:"Verificarea efectuată în vederea asigurării conformității produselor cu tipul omologat se limitează la procedurile stabilite la secțiunile 2 și 3 din anexa X și în directivele speciale care cuprind cerințe specifice."7. La articolul 13 se adaugă următorul alineat (5):"(5) În cazul în care adoptă modificări ale unei directive speciale, Comisia adoptă, pe baza acelorași modificări, modificările corespunzătoare ale anexelor relevante la prezenta directivă."8. Anexele se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 septembrie 1998. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre adoptă procedura de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.(3) Statele membre aplică dispozițiile menționate la alineatul (1) pentru tipurile noi de vehicule de la 1 octombrie 1998. Cu toate acestea, la cererea constructorului, modelul precedent al certificatului de conformitate poate fi utilizat încă 12 luni de la această dată pentru vehiculele complete și 18 luni pentru vehiculele complete care urmează o procedură de omologare pe etape.(4) Prezenta directivă nu anulează nici o omologare acordată înainte de intrarea sa în vigoare, nici nu împiedică extinderea unor asemenea omologări în condițiile stabilite în directiva în temeiul căreia acestea s-au acordat inițial. Cu toate acestea, după 12 luni de la data specificată la alineatul (3) pentru vehiculele complete și după 18 luni pentru vehiculele complete care urmează o procedură de omologare pe etape, toate certificatele de conformitate emise de constructor trebuie să fie conforme cu modelul specificat la anexa IX la Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă.(5) În ceea ce privește omologarea de tip a vehiculelor, statele membre aplică prezenta directivă numai vehiculelor din categoria M1 prevăzute cu motor cu ardere internă, până la modificarea anexelor în vederea includerii vehiculelor din categoria M1 prevăzute cu alte motoare decât cele cu ardere internă și a altor categorii de vehicule. Până la acea dată, dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 87/403/CEE [4], se aplică omologării de tip a altor categorii de vehicule.(6) Statele membre aplică articolul 4 alineatul (1) din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată de prezenta directivă, numai la cererea constructorului, pentru vehiculele cu destinație specială menționate la anexa XI, până la data (datele) specificate într-o modificare la prezenta directivă, în vederea includerii vehiculelor din altă categorie decât M1.Până la acea dată, statele membre acordă omologarea de tip națională și permit înmatricularea, vânzarea și introducerea în circulație a acestor vehicule sau componente și unități tehnice separate pentru aceste vehicule în conformitate cu dispozițiile articolului 10 din Directiva 70/156/CEE.(7) Până la 31 decembrie 1997 pentru vehiculele complete, până la 31 decembrie 1999 pentru vehiculele complete care urmează o procedură de omologare pe etape și până la datele prevăzute la alineatul (6) pentru vehiculele cu destinație specială menționate la anexa XI, articolul 7 alineatele (1) și (2) din Directiva 70/156/CEE nu se aplică vehiculelor, componentelor sau unităților tehnice separate care aparțin unui tip pentru care s-a acordat omologare de tip națională înainte de 1 ianuarie 1996 pentru vehicule complete sau înainte de 1 ianuarie 1998 pentru vehicule complete care urmează o procedură de omologare pe etape, nici vehiculelor cu destinație specială înainte de datele prevăzute la alineatul (6) sau tipurilor pentru care statul membru a aprobat înmatricularea, vânzarea sau introducerea în circulație înainte de 1 ianuarie 1996 pentru vehicule complete sau 1 ianuarie 1998 pentru vehicule complete care urmează o procedură de omologare pe etape sau înainte de datele prevăzute la alineatul (6).(8) Omologările care fac parte din procedura de omologare de tip prevăzută în alineatele (6) și (7) și care au fost acordate în temeiul directivelor speciale rămân în vigoare după datele prevăzute la alineatele (6) și (7), exceptând cazurile în care se aplică una dintre condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (3) paragraful al patrulea din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.(9) Până la armonizarea sistemelor de înmatriculare și de impozitare ale statelor membre pentru vehiculele reglementate de prezenta directivă, statele membre pot utiliza sistemele de codificare naționale pentru a facilita înmatricularea și impozitarea pe teritoriul lor. În acest scop, statele membre pot subdiviza versiunile prezentate în anexa III partea II, cu condiția ca datele utilizate pentru această subdivizare să se indice explicit în dosarul de informații sau să se poată deducă din acesta printr-un simplu calcul. De asemenea, statele membre pot cere ca certificatul de conformitate să conțină și numărul sau numerele de cod naționale.(10) Până la modificarea Directivei 70/156/CEE în vederea includerii vehiculelor dintr-o altă categorie decât M1, pentru vehiculele cu destinație specială prevăzute în anexa XI care urmează o procedură de omologare pe etape, statele membre pot acorda omologări de tip pe baza certificatelor de omologare acordate constructorului vehiculului de bază/incomplet din acele categorii pentru care dispozițiile din anexa XI permit vehiculului să îndeplinească cerințele aplicabile categoriei căreia îi aparține vehiculul de bază/incomplet.În plus, pentru procedurile de înmatriculare ulterioare, constructorul vehiculului de bază/incomplet dintr-o altă categorie decât M1 emite o declarație scrisă în conformitate cu anexa XV.(11) Sub rezerva articolului 8 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 70/156/CEE, modificată de prezenta directivă, alineatele (6) și (7) ale prezentului articol nu permit statelor membre derogarea de la nici una dintre dispozițiile dintr-o directivă specială sau din prezenta directivă, care stabilesc cerințe întemeiate pe armonizare totală în ceea ce privește omologarea de tip și prima introducere în circulație a unui vehicul, componente sau unități tehnice separate.(12) Dispozițiile de la articolul 8 alineatul (2) litera (b), cu excepția cuvintelor "în temeiul articolului 5 alineatul (5)", și cele de la punctul 1 liniuța a doua se aplică vehiculelor din categoria M1 prevăzute cu motor cu ardere internă care sunt înmatriculate după datele prevăzute la alineatul (7) al prezentului articol și care nu sunt însoțite de un certificat de conformitate valabil.(13) Valabilitatea omologărilor de tip acordate anterior în temeiul dispozițiilor de la articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Directiva 70/156/CEE se prelungește automat o singură dată pentru o perioadă de 12 luni de la data expirării acestora.Articolul 3(1) Până la 31 decembrie 2000, pe baza informațiilor relevante comunicate de autoritățile competente de omologare, Comisia întocmește un raport privind aplicarea procedurilor de omologare europene, acordând o atenție deosebită, dar nu exclusivă, impactului asupra întreprinderilor mici și mijlocii (IMM) care iau parte la construcția în mai multe etape și, dacă este cazul, propune modificările necesare pentru ameliorarea procesului de armonizare.(2) Până la 31 decembrie 2000, Comisia întocmește un raport privind condițiile de aplicare în statele membre a anexei II, secțiunea B punctul 1 din Directiva 70/156/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, și, dacă este cazul, propune simplificarea acestor cerințe.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 6 februarie 1998.Pentru ComisieMartin BangemannMembru al Comisiei[1] JO L 42, 23.2.1970, p. 1.[2] JO L 233, 25.8.1997, p. 1.[3] JO L 225, 10.8.1992, p. 1.[4] JO L 220, 8.8.1987, p. 44.--------------------------------------------------19980206ANEXĂA se vedea Directiva 2001/116/CE a Comisiei (JO L 18, 21.1.2002, p. 1).--------------------------------------------------


title: Directiva 2004/98/CE a Comisiei din 30 septembrie 2004 de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea pentabromodifenileterului în sistemele de evacuare de urgență ale aeronavelor în scopul adaptării anexei I a acesteia la progresul tehnicText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0098

Official Journal L 305 , 01/10/2004 P. 0063 - 0064 Official Journal L 183 , 05/07/2006 P. 0224 - 0225

		20040930Directiva 2004/98/CE a Comisieidin 30 septembrie 2004de modificare a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea pentabromodifenileterului în sistemele de evacuare de urgență ale aeronavelor în scopul adaptării anexei I a acesteia la progresul tehnic(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase [1], în special articolul 2a al acesteia,întrucât:(1) Pentabromodifenileterul (pentaBDE) se utilizează ca agent bromurat de ignifugare pentru protecția împotriva focului a materialelor plastice, a materialelor textile și a altor articole.(2) Pe baza evaluării riscului, în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului din 23 martie 1993 privind evaluarea și controlul riscurilor substanțelor existente [2], s-a considerat că este necesară impunerea de restricții cu privire la introducerea pe piață și utilizarea pentaBDE și, prin urmare, această substanță a fost adăugată în anexa I la Directiva 76/769/CEE.(3) Recent, s-au obținut noi informații care arată că pentaBDE se utilizează în anumite materiale textile pentru tobogane și sisteme de evacuare de urgență ale aeronavelor și nu se poate înlocui cu alte substanțe alternative corespunzătoare datorită cerințelor complexe de încercare a siguranței și de reglementare.(4) Nu sunt previzibile emisii de la aceste dispozitive în mediul înconjurător și expunerea ființelor umane, cu excepția cazurilor de urgență timp de câteva secunde și numai în situația puțin probabilă a arderii materialului.(5) Având în vedere aplicarea limitată a pentaBDE în sistemele de evacuare de urgență ale aeronavelor și contribuția neglijabilă la riscurile generale prezentate la articolul respectiv pentru sănătate și mediul înconjurător, este justificată autorizarea introducerii pe piață și utilizării pentaBDE în acest scop.(6) Dată fiind complexitatea procesului de înlocuire și a reglementărilor de autorizare pentru sistemele de urgență ale aeronavelor, precum și implicațiile socio-economice serioase, se justifică o derogare pe termen limitat pentru articolele esențiale pentru situații de evacuare. Permiterea utilizării pentaBDE în sistemele de evacuare de urgență ale aeronavelor ar menține siguranța aeronavelor prin prevenirea utilizării sistemelor de urgență mai vechi.(7) Directiva 76/769/CEE trebuie modificată în consecință.(8) Prezenta directivă se aplică fără a aduce atingere legislației comunitare care stabilește cerințele minime pentru protecția lucrătorilor, în special Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru încurajarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă [3] și Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] [4].(9) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic a directivelor privind eliminarea barierelor tehnice din calea comerțului cu substanțe și preparate periculoase,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 76/769/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 2005. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor dispoziții și un tabel de corespondență între aceste dispoziții și prezenta directivă.Statele membre aplică aceste dispoziții de la 1 ianuarie 2005.Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 30 septembrie 2004.Pentru ComisieOlli RehnMembru al Comisiei[1] JO L 262, 27.9.1976, p. 201, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/96/CE a Comisiei (JO L 301, 28.9.2004, p. 51).[2] JO L 84, 5.4.1993, p. 1, regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).[3] JO L 183, 29.6.1989, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003.[4] JO L 158, 30.4.2004, p. 50.--------------------------------------------------20040930ANEXĂAnexa I la Directiva 76/769/CEE se modifică după cum urmează:În a doua coloană de la punctul 44, cu denumirea de difenileter, derivatul pentabromo C12H5Br5O, se adaugă un nou punct 3:"3. Prin derogare, până la 31 martie 2006, punctele 1 și 2 nu se aplică sistemelor de evacuare de urgență ale aeronavelor."--------------------------------------------------


title: Directiva 2000/19/CE a Comisiei din 13 aprilie 2000 de adaptare la progresul tehnic a Directivei 86/298/CEE a Consiliului privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, montate în partea din spate a tractoarelor agricole și forestiere pe roți, cu ecartament îngustText cu relevanță pentru SEE.

text:
               13/Volumul 28

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               263

         32000L0019

               L 094/31

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2000/19/CE A COMISIEI

   din 13 aprilie 2000
   de adaptare la progresul tehnic a Directivei 86/298/CEE a Consiliului privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, montate în partea din spate a tractoarelor agricole și forestiere pe roți, cu ecartament îngust
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 74/150/CEE a Consiliului din 4 martie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la omologarea tractoarelor agricole sau forestiere pe roți (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/2/CE a Comisiei (2), în special articolul 11,
   având în vedere Directiva 86/298/CEE a Consiliului din 26 mai 1986 privind dispozitivele de protecție în caz de răsturnare, montate în partea din spate a tractoarelor agricole și forestiere pe roți, cu ecartament îngust (3), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare a Austriei, Finlandei și Suediei, în special articolul 12,
   întrucât:

               (1)

               În vederea creșterii gradului de siguranță, este necesară clarificarea metodelor de testare a dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, montate în partea din spate a tractoarelor agricole și forestiere pe roți, cu ecartament îngust, ținând seama de gama largă a echipamentelor existente.

               (2)

               Metodele de testare a acestor dispozitive ar trebui armonizate cu cele stabilite în Codul 7 al Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) privind testările oficiale ale dispozitivelor de protecție ale tractoarelor agricole.

               (3)

               Directiva 86/298/CEE ar trebui modificată în consecință.

               (4)

               Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului pentru adaptarea la progresul tehnic instituit prin articolul 12 din Directiva 74/150/CEE,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexele I-VI la Directiva 86/298/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   (1)   De la 1 iulie 2001, statele membre nu pot:

               —

               refuza, pentru un tip de tractor, acordarea omologării CE de tip, eliberarea documentului prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE sau acordarea omologării naționale de tip și nici

               —

               interzice punerea în circulație a tractoarelor,

         în cazul în care tractoarele respective sunt conforme cu cerințele Directivei 86/298/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.
   (2)   De la 1 ianuarie 2002, statele membre:

               —

               nu mai pot elibera documentul prevăzut la articolul 10 alineatul (1) a treia liniuță din Directiva 74/150/CEE pentru un tip de tractor dacă acesta nu este conform cu cerințele Directivei 86/298/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă;

               —

               pot refuza acordarea omologării naționale de tip pentru un tip de tractor dacă acesta nu este conform cu cerințele Directivei 86/298/CEE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă.

         Articolul 3
   (1)   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2001. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   (2)   Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 13 aprilie 2000.

            Pentru Comisie

         Erkki LIIKANEN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 84, 28.3.1974, p. 10.

      (2)  JO L 21, 26.1.2000, p. 23.

      (3)  JO L 186, 8.7.1986, p. 26.
   ANEXĂ
   Anexele I-VI la Directiva 86/298/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               La anexa I, punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „1.

                           Se aplică cerințele de la punctul 1 din Codul 7 al OCDE [Decizia C(87) 53 finală din 24 noiembrie 1987, astfel cum a fost modificată ultima dată la 3 martie 1999], cu excepția punctului 1.1.”

               2.

               Anexa II se înlocuiește cu următorul text:

                  „ANEXA II
                  CERINȚE TEHNICE
                  Cerințele tehnice pentru omologarea CE de tip a componentelor dispozitivelor de protecție în caz de răsturnare, montate în partea din spate a tractoarelor agricole și forestiere pe roți cu ecartament îngust sunt cele stabilite la punctul 3 din Codul 7 al OCDE [Decizia C(87) 53 finală din 24 noiembrie 1987, astfel cum a fost modificată ultima dată la 3 martie 1999]. Aceste cerințe tehnice nu se aplică capitolelor de la punctul 3 privind buletinul de testare, modificările minore și identificările”.

               3.

               Anexele III, IV și V se elimină.

               4.

               La anexa VI, prima liniuță se înlocuiește cu următorul text:

                           „—

                           un dreptunghi care înconjoară litera minusculă «e» urmat de numărul distinctiv al statului membru care a acordat omologarea de tip a componentelor:

                                       —

                                       1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 9 pentru Spania, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 21 pentru Portugalia, 23 pentru Grecia, 24 pentru Irlanda,”.


title: Directiva 2010/57/UE a Comisiei din 26 august 2010 de modificare a anexei I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului pentru a reînnoi includerea substanței active imazalil  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               27.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 225/5

         DIRECTIVA 2010/57/UE A COMISIEI
   din 26 august 2010
   de modificare a anexei I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului pentru a reînnoi includerea substanței active imazalil
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1), în special articolul 6 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Includerea substanței imazalil în anexa I la Directiva 91/414/CEE expiră la 31 decembrie 2011. A fost înaintată o notificare în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 737/2007 al Comisiei din 27 iunie 2007 de prevedere a procedurii de reînnoire a includerii unui prim grup de substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și de stabilire a listei substanțelor în cauză (2) pentru reînnoirea includerii substanței active imazalil ca substanță activă în anexa I la Directiva 91/414/CEE în intervalul de timp prevăzut la articolul respectiv.

               (2)

               Notificarea a fost considerată admisibilă prin Decizia 2008/656/CE a Comisiei din 28 iulie 2008 privind admisibilitatea notificărilor referitoare la reînnoirea includerii în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului a substanțelor active azimsulfuron, azoxistrobin, fluroxypyr, imazalil, kresoxim-metil, prohexadion-calciu și spiroxamină și la stabilirea listei notificatorilor vizați (3).

               (3)

               În intervalul de timp prevăzut la articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 737/2007, notificatorul a prezentat datele solicitate în conformitate cu articolul 6 din regulamentul menționat, precum și o explicație cu privire la relevanța fiecărui nou studiu comunicat.

               (4)

               Statul membru raportor a întocmit, în colaborare cu statul membru coraportor, un raport de evaluare pe care l-a transmis, la data de 9 iunie 2009, Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare: „autoritatea”) și Comisiei. Pe lângă evaluarea substanței, raportul cuprinde o listă a studiilor pe care statul membru raportor s-a bazat la întocmirea evaluării sale.

               (5)

               Autoritatea a comunicat raportul de evaluare notificatorului, precum și tuturor statelor membre și a transmis Comisiei observațiile primite. De asemenea, autoritatea a făcut public raportul de evaluare.

               (6)

               La cererea Comisiei, raportul de evaluare a făcut obiectul unei examinări inter pares din partea statelor membre și a autorității, care a prezentat Comisiei concluziile sale asupra examinării inter pares a evaluării riscurilor substanței imazalil (4), la data de 4 martie 2010. Raportul de evaluare și concluziile autorității au fost revizuite de către statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și a fost finalizat la 9 iulie 2010 sub forma raportului Comisiei de examinare a substanței imazalil.

               (7)

               Diferitele examinări efectuate au relevat că produsele de protecție a plantelor care conțin imazalil pot îndeplini, în general, cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările studiate și prezentate în rapoartele de examinare ale Comisiei. Din aceste motive, este necesar să se reînnoiască includerea substanței imazalil în anexa I la Directiva 91/414/CEE, pentru a se asigura că produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță activă pot continua să fie autorizate, dacă îndeplinesc cerințele din directiva respectivă.

               (8)

               Pe baza raportului de evaluare care permite un nivel mai scăzut de puritate comparativ cu nivelul necesar pentru includerea substanței imazalil în anexa I la Directiva 91/414/CEE și având în vedere că nu sunt prezente impurități semnificative din punct de vedere toxicologic sau ecotoxicologic, nivelul de puritate ar trebui modificat.

               (9)

               Este necesar să se includă dispoziții specifice prin care să se solicite statelor membre, la momentul autorizării produselor de protecție a plantelor conținând imazalil, să acorde o atenție deosebită anumitor aspecte sau să se asigure că se iau măsuri adecvate de atenuare a riscurilor. În special, statele membre ar trebui să se asigure că: materialele de încercare utilizate în dosarele de toxicitate trebuie comparate și verificate în raport cu specificația materialului tehnic fabricat pentru comercializare; expunerea puternică prin alimentație nu prezintă niciun risc pentru consumatori, dacă nivelurile maxime de reziduuri sunt revizuite.

               (10)

               Din noile date prezentate rezultă că substanța imazalil și produsele sale de degradare în sol și în apele de suprafață pot prezenta riscuri pentru microorganismele din sol și pentru organismele acvatice. Expunerea neglijabilă a apelor subterane trebuie confirmată. Sunt necesare studii suplimentare privind natura reziduurilor din produsele procesate. Din aceste motive, fără a aduce atingere concluziei conform căreia includerea substanței imazalil trebuie reînnoită, este necesar să se obțină informații suplimentare asupra acestor puncte specifice. Directiva 91/414/CEE prevede, la articolul 6 alineatul (1), că includerea unei substanțe în anexa I poate să facă obiectul unor condiții. Din aceste motive, este necesar să se solicite notificatorului informații suplimentare privind căile de degradare ale substanței imazalil în sol și în apele de suprafață, date privind mediul care să garanteze că expunerea apelor subterane este neglijabilă, precum și un studiu de hidroliză care să cerceteze natura reziduurilor din produsele procesate.

               (11)

               Ar trebui lăsat să se scurgă un termen rezonabil înainte ca includerea unei substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE să fie reînnoită, pentru a se permite statelor membre și părților interesate să se pregătească pentru a îndeplini noile cerințe care decurg din această reînnoire.

               (12)

               Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute în Directiva 91/414/CEE în cazul reînnoirii includerii unei substanțe active în anexa I, statele membre ar trebui să dispună de un termen de șase luni după reînnoire pentru a revizui autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin imazalil în scopul de a garanta că dispozițiile din Directiva 91/414/CEE, în special articolul 13, și condițiile aplicabile prevăzute în anexa I la directiva menționată anterior continuă să fie respectate. În funcție de situație, statele membre ar trebui să reînnoiască, dacă este cazul cu modificări, sau să refuze să reînnoiască autorizațiile. Prin derogare de la termenul-limită respectiv, pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet și actualizat din anexa III, ar trebui acordat un termen mai lung pentru fiecare produs fitosanitar și pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în Directiva 91/414/CEE.

               (13)

               Prin urmare, este necesar ca Directiva 91/414/CEE să fie modificată în consecință.

               (14)

               Măsurile prevăzute în prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.
   Articolul 2
   Statele membre adoptă și publică până la 31 ianuarie 2012 actele cu putere de lege și dispozițiile administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
   Statele membre aplică aceste acte începând cu 1 februarie 2012.
   Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 3
   (1)   Până la 31 ianuarie 2012, statele membre modifică sau retrag, după caz, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele de protecție a plantelor care conțin substanța activă imazalil.
   Până la această dată, statele membre verifică, în special, dacă se respectă condițiile privind imazalil din anexa I la directiva menționată, cu excepția celor din partea B a rubricii corespunzătoare acestei substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva menționată, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 13.
   (2)   Prin derogare de la alineatul (1), pentru fiecare produs de protecție a plantelor autorizat care conține imazalil fie ca substanță activă unică, fie ca una dintre celelalte substanțe active cuprinse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 iulie 2011, statele membre evaluează din nou produsul, dacă este cazul, pentru a ține cont de evoluția cunoștințelor științifice și tehnice, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la respectiva directivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la respectiva directivă cu privire la imazalil. În funcție de această evaluare, statele membre stabilesc dacă produsul îndeplinește în continuare condițiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE. După această verificare, dacă este cazul, statele membre modifică sau retrag autorizația, până la 31 iulie 2015.
   (3)   Prin derogare de la alineatele (1) și (2), pentru fiecare produs de uz fitosanitar autorizat care conține imazalil ca una dintre celelalte substanțe active cuprinse în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 iulie 2011 și dintre care cel puțin una a fost inclusă în anexa I la Directiva 91/414/CEE între 1 ianuarie 2009 și 31 iulie 2011, statele membre evaluează din nou produsul în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la respectiva directivă și luând în considerare partea B a rubricii din anexa I la respectiva directivă cu privire la imazalil. Pe baza respectivei evaluări, statele membre stabilesc dacă produsul îndeplinește condițiile stabilite la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.
   Ca urmare a acestei verificări, statele membre, după caz, modifică sau retrag autorizația până la 31 iulie 2015 sau până la data stabilită pentru o astfel de modificare sau retragere în directiva sau directivele în cauză, care au adăugat substanța sau substanțele relevante în anexa I la Directiva 91/414/CEE, oricare dintre acestea este mai recentă.
   Articolul 4
   Prezenta directivă intră în vigoare la 1 august 2011.
   Articolul 5
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 26 august 2010.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 230, 19.8.1991, p. 1.

      (2)  JO L 169, 29.6.2007, p. 10.

      (3)  JO L 214, 9.8.2008, p. 70.

      (4)  Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară; Concluzie privind revizuirea inter pares a evaluării riscului utilizării ca pesticid a substanței active imazalil, ca urmare a unei solicitări din partea Comisiei Europene, The EFSA Journal 2010; 8(3):1526.

      ANEXĂ
      În anexa I la Directiva 91/414/CEE, rândul 1 se înlocuiește cu următorul text:

                     Nr.

                     Denumire comună, numere de identificare

                     Denumire IUPAC

                     Puritate (1)

                     Intrare în vigoare

                     Expirarea includerii

                     Dispoziții specifice

                     „1

                     Imazalil
                     Nr. CAS 35554-44-0
                     73790-28-0 (înlocuit)
                     Nr. CIPAC 335

                     (RS)-1-(β-aliloxi-2,4-diclorfenetil)imidazol
                     sau
                     alil (RS)-1-(2,4-diclorfenil)-2-imidazol-1-iletil eter

                     ≥ 950 g/kg

                     1 august 2011

                     31 iulie 2021

                     PARTEA A
                     Se pot autoriza numai utilizări ca fungicid.
                     PARTEA B
                     Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se va ține seama de concluziile raportului de examinare privind substanța imazalil, în special apendicele I și II, în versiunea definitivă elaborată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală din 9 iulie 2010.
                     În cadrul acestei evaluări generale, statele membre trebuie să acorde o atenție deosebită următoarelor aspecte:

                                 —

                                 specificațiile materialului tehnic, astfel cum a fost fabricat în scop comercial, care trebuie confirmate și susținute prin date analitice adecvate. Materialul de laborator utilizat în dosarele de toxicitate trebuie comparat și verificat având în vedere această specificare a materialului tehnic;

                                 —

                                 expunerea puternică prin alimentație a consumatorilor în vederea unor viitoare modificări ale nivelurilor maxime de reziduuri;

                                 —

                                 siguranța operatorilor și a lucrătorilor. Condițiile de utilizare autorizate trebuie să prevadă folosirea de echipamente de protecție individuală corespunzătoare și aplicarea unor măsuri de reducere a riscurilor pentru a diminua expunerea;

                                 —

                                 asigurarea punerii în practică a unor metode adecvate de gestionare a deșeurilor pentru tratamentul soluției de deșeuri rămase în urma aplicației, precum apa de spălare a sistemului de înmuiere și reziduurile deșeurilor procesate. Să prevină orice scurgere accidentală a soluției de tratare. Statele membre care permit eliminarea apelor reziduale în rețeaua de canalizare asigură evaluarea riscului local;

                                 —

                                 riscul pentru organismele acvatice și microorganismele din sol, precum și riscul pe termen lung pentru păsările și mamiferele granivore. Condițiile de autorizare trebuie să cuprindă, acolo unde este cazul, măsuri de reducere a riscurilor.

                           Statele membre în cauză se asigură că notificatorul transmite Comisiei informații suplimentare și, în special, date de confirmare cu privire la:

                                 —

                                 căile de degradare a substanței imazalil în sol și în apele de suprafață;

                                 —

                                 date privind mediul în sprijinul măsurilor de gestionare pe care statele membre trebuie să le pună în aplicare pentru a garanta că expunerea apelor subterane este neglijabilă;

                                 —

                                 un studiu de hidroliză pentru a investiga natura reziduurilor în produsele procesate.

                           Statele membre se asigură că notificatorul transmite aceste informații Comisiei până la 31 octombrie 2012.”

         (1)  Detalii suplimentare privind identitatea și specificațiile substanței active se găsesc în raportul de examinare.


title: Directiva Consiliului din 20 iulie 1972 de modificare a Directivelor din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, a semințelor de plante furajere, a semințelor de cereale, a cartofilor de sămânță, a Directivei din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile și a Directivelor din 29 septembrie 1970 privind, respectiv, comercializarea semințelor de legume și catalogul comun al soiurilor de plante agricole

text:
               03/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               261

         31972L0274

               L 171/37

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA CONSILIULUI

   din 20 iulie 1972
   de modificare a Directivelor din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, a semințelor de plante furajere, a semințelor de cereale, a cartofilor de sămânță, a Directivei din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile și a Directivelor din 29 septembrie 1970 privind, respectiv, comercializarea semințelor de legume și catalogul comun al soiurilor de plante agricole
   (72/274/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 43 și 100,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Adunării parlamentare,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social,
   întrucât, datorită motivelor expuse în continuare, trebuie modificate anumite dispoziții ale Directivelor Consiliului din 14 iunie 1966, modificate ultima dată de Directiva din 30 martie 1971 (1), privind, respectiv, comercializarea semințelor de sfeclă (2), a semințelor de plante furajere (3), a semințelor de cereale (4) și a cartofilor de sămânță (5), a Directivei Consiliului din 30 iunie 1969 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și textile (6), modificată de Directiva din 30 martie 1971, a Directivei Consiliului din 29 septembrie 1970 (7) privind comercializarea semințelor de legume , modificată de Directiva din 30 martie 1971, și a Directivei Consiliului din 29 septembrie 1970 (8) privind catalogul comun al speciilor de plante agricole;
   întrucât unele dintre directivele menționate anterior prevăd că de la 1 iulie 1972 echivalența semințelor și a materialului săditor recoltate în țări terțe nu mai poate fi constatată pe plan național de către statele membre; întrucât, din cauză că examinările legate de constatarea comunitară a echivalenței nu au putut fi totuși încheiate în toate cazurile, trebuie să se prelungească termenul menționat anterior, pentru a se evita perturbarea relațiilor comerciale actuale;
   întrucât directivele privind comercializarea semințelor și a materialului săditor admit exclusiv produse provenind din statele membre și îndeplinind prevederile directivelor respective sau produse provenind din țări terțe recunoscute ca echivalente ale produselor din Comunitate;
   întrucât trebuie să poată fi comercializate și produsele provenite din țările care au aderat la Comunitate fără însă a fi aplicat dintr-o dată directivele și, prin urmare, trebuie prevăzute măsuri în acest scop,
   ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   La articolul 16 alineatul 2 a doua teză din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, la articolul 16 alineatul 2 a doua teză din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere, la articolul 16 alineatul 2 a doua teză din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale și la articolul 15 alineatul 2 a doua teză din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea cartofilor de sămânță, data de 1 iulie 1972 se înlocuiește cu 1 iulie 1973.
   Articolul 2
   Articolul 16 din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de sfeclă, articolul 16 din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere, articolul 16 din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale, articolul 15 din Directiva din 14 iunie 1966 privind comercializarea cartofilor de sămânță, articolul 15 din Directiva din 30 iunie 1969 privind comercializarea de semințe de plante oleaginoase și textile, articolul 32 din Directiva din 29 septembrie 1970 privind comercializarea semințelor de legume și articolul 21 din Directiva din 29 septembrie 1970 privind catalogul comun al soiurilor de plante agricole se completează cu aliniatul următor:

      „3.   Alineatele 1 și 2 se aplică, de asemenea, în toate noile state membre, din momentul aderării și până la data la care trebuie să intre în vigoare actele cu putere de lege sau actele administrative necesare pentru a se conforma dispozițiilor prezentei directive.”

   Articolul 3
   Statele membre iau măsurile necesare pentru intrarea in vigoare a actelor cu putere de lege sau a actelor administrative necesare pentru a se conforma:

               (a)

               dispozițiilor articolului 1, cu aplicabilitate de la 1 iulie 1972,

               (b)

               dispozițiilor articolului 2 până la 1 ianuarie 1973 cel târziu.

         Articolul 4
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 1972.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. WESTERTERP

      (1)  JO L 87, 17.4.1971, p. 24.

      (2)  JO 125, 11.7.1966, p. 2290/66.

      (3)  JO 125, 11.7.1966, p. 2298/66.

      (4)  JO 125, 11.7.1966, p. 2309/66.

      (5)  JO 125, 11.7.1966, p. 2320/66.

      (6)  JO L 169, 10.7.1969, p. 3.

      (7)  JO L 225, 12.10.1970, p. 7.

      (8)  O L 225, 12.10.1970, p. 1.


title: Directiva 2006/10/CE a Comisiei din 27 ianuarie 2006 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanțelor active forclorfenuron și indoxacarbText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0010

Official Journal L 025 , 28/01/2006 P. 0024 - 0027 Official Journal L 330 , 28/11/2006 P. 0050 - 0053

		20060127Directiva 2006/10/CE a Comisieidin 27 ianuarie 2006de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea înscrierii substanțelor active forclorfenuron și indoxacarb(Text cu relevanță pentru SEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare [1], în special articolul 6 alineatul (1),întrucât:(1) În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, Spania a primit, la 7 decembrie 1998, din partea SKW Trostberg AG [acționând pentru grupul constituit din SKW Trosberg AG (Degussa AG) și Kyowa Hakko Kogyo Co. Ltd], o cerere pentru înscrierea substanței active forclorfenuron în anexa I la directiva menționată. Prin Decizia 2000/181/CE [2], Comisia a confirmat că dosarul este "complet", respectiv că poate fi considerat ca îndeplinind, în principiu, cerințele în materie de date și informații prevăzute în anexele II și III la Directiva 91/414/CEE.(2) Regatul Țărilor de Jos a primit, la 6 octombrie 1997, din partea DuPont de Nemours, o cerere pentru înscrierea substanței active indoxacarb în anexa I la Directiva 91/414/CEE, în temeiul articolului 6 alineatul (2) din directiva menționată. Prin Decizia 1998/398/CE [3], Comisia a confirmat că dosarul este "complet", respectiv că poate fi considerat ca îndeplinind, în principiu, cerințele în materie de date și informații prevăzute în anexele II și III la Directiva 91/414/CEE.(3) Efectele substanțelor active respective asupra sănătății oamenilor și asupra mediului au fost evaluate, în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/414/CEE, pentru utilizările propuse de către solicitanți. Statele membre raportoare desemnate au supus atenției Comisiei proiecte de raport de evaluare privind aceste substanțe la 2 martie 2001 (pentru forclorfenuron) și la 7 februarie 2000 (pentru indoxacarb).(4) Proiectele de raport de evaluare au fost revizuite de către statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală. Revizuirea a dus, la 23 septembrie 2005, la adoptarea unor rapoarte de revizuire ale Comisiei referitoare la forclorfenuron și indoxacarb.(5) Examinarea forclorfenuronului nu a revelat probleme fără răspuns sau motive de îngrijorare care să necesite consultarea Comitetului Științific pentru Plante sau a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară, care a preluat rolul comitetului menționat.(6) Două întrebări privind indoxacarbul au fost adresate Comitetului Științific pentru Plante (CSP). CSP a fost solicitat să se pronunțe asupra nivelului fără efect vizibil ("no observed effect level"—NOEL) pentru efectele asupra eritrocitelor la șobolan și asupra bazei de calcul corespunzătoare dozei acute de referință (DAR) pentru indoxacarb.În avizul general pe care l-a emis [4], CSP a precizat că modificările observate pentru anumiți parametri ai eritrocitelor erau, în general, minore și nu erau însoțite de reticulocitoză semnificativă, ceea ce denotă un efect hemolitic limitat. Întrucât nu s-a putut determina un NOEL clar, CSP s-a pronunțat asupra unui nivel până la care efectele vizibile nu sunt adverse.CSP a răspuns, de asemenea, că semnele generale și nespecifice de toxicitate observate în contextul studiului asupra neurotoxicității acute la șobolan pot servi drept bază de calcul a DAR.(7) Recomandările CSP au fost luate în considerare în cursul revizuirii suplimentare efectuate de către statele membre și Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, precum și cu ocazia elaborării prezentei directive și a raportului de revizuire. Evaluarea efectuată a permis să se stabilească limitele corespunzătoare [DAR și doza zilnică admisă (DZA)] pe baza nivelurilor de expunere determinate de CSP.(8) Diferitele examinări efectuate au arătat că produsele fitosanitare care conțin substanțele active în cauză pot respecta, în general, dispozițiile articolului 5 alineatul (1) literele (a) și (b) și ale articolului 5 alineatul (3) din Directiva 91/414/CEE, în special în ceea ce privește utilizările examinate și precizate în rapoartele de revizuire ale Comisiei. Este necesar, așadar, să se înscrie forclorfenuronul și indoxacarbul în anexa I la directiva menționată, în scopul de a garanta că, în toate statele membre, autorizațiile pentru produsele fitofarmaceutice care conțin aceste substanțe active se pot elibera în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.(9) Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute de Directiva 91/414/CEE în cazul înscrierii unei substanțe active în anexa I, statele membre trebuie să dispună de un termen de șase luni după înscriere pentru a revizui autorizațiile provizorii existente pentru produsele fitosanitare care conțin forclorfenuron sau indoxacarb, în scopul de a garanta respectarea dispozițiilor Directivei 91/414/CEE, în special a articolului 13 și a condițiilor aplicabile stabilite în anexa I. Statele membre trebuie să transforme autorizațiile provizorii existente în autorizații complete, să le modifice sau să le retragă în conformitate cu dispozițiile Directivei 91/414/CEE. Este necesar să se facă o derogare de la termenul menționat anterior și să se prevadă un termen mai lung pentru prezentarea și evaluarea dosarului complet, menționat în anexa III, al fiecărui produs fitofarmaceutic pentru fiecare utilizare preconizată, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute de Directiva 91/414/CEE.(10) Înscrierea forclorfenuronului în anexa I la Directiva 91/414/CEE se bazează pe un dosar referitor la utilizarea acestei substanțe active asupra fructelor de kiwi. În prezent, celelalte utilizări nu sunt documentate suficient de către autorul notificării și toate riscurile care decurg din aceste utilizări nu au fost tratate în mod adecvat, în conformitate cu criteriile din anexa VI la directiva menționată. În cazul în care statele membre doresc să autorizeze alte utilizări, este necesar ca acestea să solicite datele și informațiile necesare pentru a dovedi că respectivele utilizări sunt compatibile cu criteriile stabilite de Directiva 91/414/CEE, în special cu criteriile privind efectul acestor utilizări asupra consumatorilor și asupra mediului.(11) Prin urmare, Directiva 91/414/CEE ar trebui modificată în consecință.(12) Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Anexa I la Directiva 91/414/CEE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre adoptă și publică, până la 30 septembrie 2006, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Comisiei îi sunt comunicate de îndată de către statele membre textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.Ele aplică aceste acte de la 1 octombrie 2006.Atunci când statele membre adoptă acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3(1) După caz, statele membre modifică sau retrag, până la 30 septembrie 2006, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE, autorizațiile existente pentru produsele fitosanitare care conțin forclorfenuron sau indoxacarb ca substanțe active. Până la această dată, ele verifică, în special, dacă se respectă condițiile din anexa I la directiva menționată, privind, după caz, forclorfenuronul sau indoxacarbul, cu excepția celor din partea B a înscrierilor despre aceste substanțe active, precum și dacă titularul autorizației deține un dosar sau are acces la un dosar care îndeplinește cerințele din anexa II la directiva menționată anterior, în conformitate cu condițiile de la articolul 13.(2) Prin derogare de la alineatul (1), orice produs fitosanitar autorizat care conține forclorfenuron sau indoxacarb ca substanță activă unică sau asociată cu alte substanțe active, toate înscrise în anexa I la Directiva 91/414/CEE până la 31 martie 2006, face obiectul unei reevaluări de către statele membre, în conformitate cu principiile uniforme prevăzute în anexa VI la Directiva 91/414/CEE, pe baza unui dosar care îndeplinește cerințele din anexa III la directiva menționată și care ia în considerare partea B a înscrierilor în anexa I din directiva menționată anterior privind, după caz, forclorfenuronul sau indoxacarbul. În funcție de această evaluare, statele membre stabilesc dacă produsul respectă condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) din Directiva 91/414/CEE.După ce se asigură de respectarea acestor condiții, statele membre:(a) în cazul unui produs care conține forclorfenuron sau indoxacarb ca substanță activă unică, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 30 septembrie 2007 sau(b) în cazul unui produs care conține forclorfenuron sau indoxacarb asociat cu alte substanțe active, modifică sau retrag autorizația, după caz, până la 30 septembrie 2007 sau până la data stabilită pentru a efectua această modificare sau retragere în directiva (directivele) care a (au) adăugat substanța (substanțele) în cauză în anexa I la Directiva 91/414/CEE, în cazul în care această ultimă dată este ulterioară celei dintâi.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare la 1 aprilie 2006.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 ianuarie 2006.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 230, 19.8.1991, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/6/CE a Comisiei (JO L 12, 18.1.2006, p. 21).[2] JO L 57, 2.3.2000, p. 35.[3] JO L 176, 20.6.1998, p. 34.[4] Opinion of the Scientific Committee on Plants on specific questions from the Commission concerning the evaluation of indoxacarb (SCP/Indoxa/002-Final); (aviz adoptat de către Comitetul Științific pentru Plante la 18 iulie 2002).--------------------------------------------------20060127ANEXĂUrmătoarele substanțe se adaugă la sfârșitul tabelului din anexa I la Directiva 91/414/CEENr. | Denumire comună, numere de identificare | Denumire IUPAC | Puritate [1] | Data intrării în vigoare | Data expirării înscrierii | Dispoziții specifice |"119 | Forclorfenuron Nr. CAS 68157-60-8 Nr. CIPAC 633 | 1-(2-cloro-4-piridinil)-3-feniluree | ≥ 978 g/kg | 1 aprilie 2006 | 31 martie 2016 | PARTEA ASe pot autoriza numai utilizările ca regulator de creștere.PARTEA BStatele membre evaluează cererile de autorizare a utilizării produselor fitofarmaceutice care conțin forclorfenuron pentru plante, altele decât kiwi, acordând o atenție deosebită condițiilor stabilite la articolul 4 alineatul (1) litera (b); de asemenea, statele membre se asigură că s-au transmis toate datele și informațiile necesare, înainte de a acorda o autorizație.Pentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de revizuire a forclorfenuronului, în special apendicele I și II, astfel cum au fost stabilite de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 23 septembrie 2005.Statele membre trebuie să procedeze la această evaluare generală acordând o atenție deosebită posibilității contaminării apelor subterane atunci când se aplică substanța activă în regiunile cu sol și/sau condiții climatice vulnerabile.Condițiile de utilizare trebuie să cuprindă, după caz, măsuri de reducere a riscurilor. |120 | Indoxacarb Nr. CAS 173584-44-6 Nr. CIPAC 612 | metil (S)-7-cloro-2,5-dihidro-2[[(metoxi-carbonil) [4-trifluoro-metoxi)fenil]amino]- carbonil]-indeno[1,2-e] [1,3,4]oxadiazină-4a (3H)-carboxilat | MT (material tehnic): ≥ 628 g/kg indoxacarb | 1 aprilie 2006 | 31 martie 2016 | PARTEA ASe pot autoriza numai utilizările ca insecticid.PARTEA BPentru punerea în aplicare a principiilor uniforme prevăzute în anexa VI, se vor lua în considerare concluziile raportului de examinare a indoxacarbului, în special anexele I și II, astfel cum au fost stabilite de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală la 23 septembrie 2005.Statele membre trebuie să procedeze la această evaluare generală acordând o atenție deosebită protecției organismelor acvatice.Condițiile de utilizare trebuie să cuprindă, după caz, măsuri de reducere a riscurilor. |[1] Raportul de revizuire furnizează detalii suplimentare cu privire la identitatea și specificațiile substanțelor active."--------------------------------------------------


title: Directiva Comisiei din 7 martie 1989 de modificare a Directivei 69/169/CEE a Consiliului de armonizare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind scutirea de impozitul pe cifra de afaceri și de accize a importurilor, în contextul traficului internațional de călători, astfel încât să se țină seama de introducerea Nomenclaturii Combinate

text:
Anunţ juridic important

|

31989L0220

Jurnalul Oficial L 092 , 05/04/1989 p. 0015 - 0015 ediţie specială finlandeză: capitol 9 volum 2 p. 0013  ediţie specială suedeză: capitol 9 volum 2 p. 0013  ediţie specială în limba cehă capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 ediţie specială în limba estonă capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 ediţie specială în limba maghiară capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 ediţie specială în limba lituaniană capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 LV.ES capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 MT.ES capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 PL.ES capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 SK.ES capitol 09 volum 01 p. 137  - 137 ediţie specială în limba slovenă capitol 09 volum 01 p. 137  - 137

		19890307Directiva Comisieidin 7 martie 1989de modificare a Directivei 69/169/CEE a Consiliului de armonizare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind scutirea de impozitul pe cifra de afaceri și de accize a importurilor, în contextul traficului internațional de călători, astfel încât să se țină seama de introducerea Nomenclaturii Combinate(89/220/CEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun [1], astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CEE) nr. 20/89 [2], în special articolul 15,întrucât clasificarea bunurilor enumerate la articolul 5 alineatul (6) din Directiva 69/169/CEE a Consiliului [3], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 88/664/CEE [4], se bazează pe utilizarea Nomenclaturii Consiliului de Cooperare Vamală;întrucât Consiliul de Cooperare Vamală a aprobat Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor (denumită în continuare "SA"); întrucât această convenție a fost aprobată de Consiliu prin Decizia 87/369/CEE [5] și a fost aplicată de la 1 ianuarie 1988; întrucât, în consecință, a fost instituită o Nomenclatură Combinată pentru a permite aplicarea SA în Comunitatea Economică Europeană; întrucât, în consecință, trimiterea din articolul 5 alineatul (6) din Directiva 69/169/CEE trebuie să se întemeieze pe Nomenclatura Combinată menționată;întrucât, prin urmare, adaptarea Directivei 69/169/CEE la Nomenclatura Combinată implică o modificare strict tehnică, care nu antrenează nici o modificare în ceea ce privește domeniul de aplicare a directivei menționate,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1La articolul 5 alineatul (6) din Directiva 69/169/CEE trimiterea la pozițiile nr. 71.07 și 71.08 din Tariful Vamal Comun se înlocuiește cu trimiterea la codurile NC 7108 și 7109.Articolul 2Statele membre pun în aplicare măsurile necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 iulie 1989. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Articolul 3Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 7 martie 1989.Pentru ComisieChristiane ScrivenerMembru al Comisiei[1] JO L 256, 7.9.1987, p. 1.[2] JO L 4, 6.1.1989, p. 19.[3] JO L 133, 4.6.1969, p. 6.[4] JO L 382, 31.12.1988, p. 41.[5] JO L 198, 20.7.1987, p. 1.--------------------------------------------------