title: Directiva 2004/106/CE a Consiliului din 16 noiembrie 2004 de modificare a Directivelor 77/799/CEE privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe, al anumitor accize și al impozitării primelor de asigurare și 92/12/CEE privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse

text:
Anunţ juridic important

|

32004L0106

Jurnalul Oficial L 359 , 04/12/2004 p. 0030 - 0031

		20041116Directiva 2004/106/CE a Consiliuluidin 16 noiembrie 2004de modificare a Directivelor 77/799/CEE privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe, al anumitor accize și al impozitării primelor de asigurare și 92/12/CEE privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produseCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],întrucât:(1) Este necesară o strânsă cooperare, pe baza principiilor comune, între autoritățile fiscale ale Comunității și între Comisie și acestea, pentru a combate frauda în domeniul accizelor.(2) Regulamentul (CE) nr. 2073/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2004 privind cooperarea administrativă în domeniul accizelor [3] incorporează toate dispozițiile care au scopul de a facilita cooperarea administrativă în domeniul accizelor cuprinse de Directivele 77/799/CEE [4] și 92/12/CEE [5], cu excepția asistenței reciproce prevăzute de Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența mutuală în materie de recuperare a creanțelor privind anumite taxe, drepturi și alte măsuri [6].(3) În conformitate cu Directiva 2004/56/CE a Consiliului [7] de modificare a Directivei 77/799/CEE, statele membre au obligația de a pune în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma acesteia înainte de 1 ianuarie 2005. Aceste dispoziții se aplică în domeniul impozitării directe, al anumitor accize și al impozitării primelor de asigurare. Deoarece Directiva 77/799/CEE nu se va aplica în ceea ce privește accizele, în conformitate cu prezenta directivă, de la 1 iulie 2005, nu este necesar ca statelor membre să li se impună adoptarea unor dispoziții care vor înceta să se aplice într-un interval de timp scurt. În consecință, este necesar să li se permită statelor membre să nu adopte dispozițiile necesare pentru a se conforma Directivei 2004/56/CE privind accizele, fără a aduce atingere obligației de a adopta asemenea dispoziții privind alte taxe pentru care se aplică Directiva 77/799/CE.(4) Directivele 77/799/CEE și 92/12/CEE ar trebui modificate în consecință,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 77/799/CEE se modifică după cum urmează:1. Titlul se înlocuiește cu următorul titlu:"Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe și al impozitării primelor de asigurare."2. La articolul 1, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) În conformitate cu dispozițiile prezentei directive, autoritățile competente ale statelor membre fac schimb de informații care le pot permite să efectueze o evaluare corectă a impozitelor pe venit și pe capital și orice alte informații privind stabilirea impozitelor pe primele de asigurare prevăzute la articolul 3 a șasea liniuță din Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența mutuală în materie de recuperare a creanțelor privind anumite taxe, drepturi și alte măsuri [].Articolul 2Directiva 92/12/CEE se modifică după cum urmează:1. Articolul 15a se elimină.2. Articolul 15b se elimină.3. Articolul 19 alineatul (6) se elimină.Articolul 3Trimiterile la Directiva 77/799/CEE privind accizele se interpretează ca trimiteri la Regulamentul (CE) nr. 2073/2004.Trimiterile la Directiva 92/12/CEE privind cooperarea administrativă în domeniul accizelor se interpretează ca trimiteri la Regulamentul (CE) nr. 2073/2004.Articolul 4(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive înainte de 30 iunie 2005. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Ele aplică aceste dispoziții de la 1 iulie 2005.Atunci când statele membre asigură intrarea în vigoare acestor acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de căre statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.(3) Prin derogare de la articolul 2 din Directiva 2004/56/CE, statele membre nu au obligația de a adopta și aplica dispozițiile necesare pentru a se conforma Directivei 2004/56/CE privind accizele.Articolul 5Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 6Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 16 noiembrie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleG. Zalm[1] Aviz emis la 1 aprilie 2004 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] Aviz emis la 31 martie 2004 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[3] JO L 359, 4.12.2004, p. 1.[4] JO L 336, 27.12.1977, p. 15. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/56/CE (JO L 127, 29.4.2004, p. 70).[5] JO L 76, 23.3.1992, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 807/2003 (JO L 122, 16.5.2003, p. 36).[6] JO L 73, 19.3.1976, p. 18. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003.[7] JO L 127, 29.4.2004, p. 70.[] JO L 73, 19.3.1976, p. 18. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 2003."--------------------------------------------------


title: Directiva 2006/69/CE a Consiliului din 24 iulie 2006 de modificare a Directivei 77/388/CEE în ceea ce privește anumite măsuri vizând simplificarea procedurilor de percepere a taxei pe valoarea adăugată pentru a contribui la combaterea evaziunii și a fraudei fiscale și de abrogare a anumitor decizii care acordă derogări

text:
Anunţ juridic important

|

32006L0069

Jurnalul Oficial L 221 , 12/08/2006 p. 0009 - 0014 Jurnalul Oficial L 076 , 16/03/2007 p. 0232 - 0237

		20060724Directiva 2006/69/CE a Consiliuluidin 24 iulie 2006de modificare a Directivei 77/388/CEE în ceea ce privește anumite măsuri vizând simplificarea procedurilor de percepere a taxei pe valoarea adăugată pentru a contribui la combaterea evaziunii și a fraudei fiscale și de abrogare a anumitor decizii care acordă derogăriCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],întrucât:(1) În vederea combaterii evaziunii și a fraudei fiscale și pentru a simplifica procedura de percepere a taxei pe valoarea adăugată, Consiliul a acordat diferitelor state membre, în diverse condiții, anumite derogări cu privire la probleme similare în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) din A Șasea Directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare [3]. O soluție la aceste probleme trebuie pusă la dispoziția tuturor statelor membre prin integrarea unor dispoziții în cadrul directivei respective. Aceste măsuri trebuie să fie proporționale și să se limiteze la soluționarea problemei în cauză. Deoarece statele membre au nevoi diferite, această integrare ar trebui să fie limitată la extinderea către toate statele membre a posibilității de a adopta dispozițiile în cauză, atunci când este necesar.(2) Statele membre trebuie să poată acționa pentru a garanta că măsurile prevăzute de Directiva 77/388/CEE referitoare la persoana plătitoare de impozit și la transferul de activități fără a întrerupe funcționarea acestora nu sunt utilizate în scopul evaziunii și a fraudei fiscale.(3) Statele membre trebuie să poată interveni în privința valorii livrărilor și a achizițiilor în anumite situații limitate, pentru a se asigura că recurgerea la părți conexe în scopul obținerii de avantaje fiscale nu generează pierderi fiscale.(4) Statele membre trebuie să poată include, în cadrul sumei impozabile a unei tranzacții care implică prelucrarea aurului pentru investiții furnizat de către client, valoarea aurului pentru investiții în cazul în care, datorită prelucrării sale, aurul își pierde calitatea de aur pentru investiții.(5) Trebuie subliniat faptul că anumite servicii de natură similară cu bunurile de investiții pot fi incluse în regimul care permite regularizarea deducerilor aplicate bunurilor de investiții pe toată durata de viață a activului, în funcție de utilizarea efectivă a acestuia.(6) Statele membre trebuie, în cazuri concrete, să desemneze beneficiarul livrărilor ca fiind persoana responsabilă de plata și contabilizarea taxei pe valoarea adăugată. Această măsură ar permite statelor membre să simplifice regulile și să combată evaziunea și frauda fiscală în anumite sectoare sau pentru anumite tipuri de tranzacții.(7) Prin urmare, Directiva 77/388/CEE ar trebui modificată în consecință.(8) Statele membre nu trebuie, prin urmare, să poată să facă uz, în continuare, de derogările individuale care le-au fost acordate prin anumite decizii ale Consiliului adoptate în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE și care sunt reglementate de dispozițiile prezentei directive. În consecință, deciziile în cauză ar trebui abrogate în mod clar. Prezenta directivă nu ar trebui să afecteze nici măsurile aplicate de statele membre în temeiul articolului 27 alineatul (5) din Directiva 77/388/CEE, nici derogările acordate în temeiul articolului 27 alineatul (1) din directiva respectivă și care nu au fost abrogate de prezenta directivă.(9) Aplicarea anumitor dispoziții ale prezentei directive trebuie să fie facultativă și acestea trebuie să permită statelor membre o anumită libertate de acțiune. După caz, din motive de transparență, statele membre trebuie să informeze pe celelalte state membre, prin intermediul Comitetului Consultativ pentru taxa pe valoarea adăugată, instituit în conformitate cu articolul 29 din Directiva 77/388/CEE, cu privire la orice măsuri naționale luate în temeiul acestor dispoziții. Transmiterea acestor informații nu este necesară în cazul măsurilor naționale luate în temeiul unei decizii care este abrogată de prezenta directivă sau care expiră la data intrării în vigoare a prezentei directive, măsuri pe care statul membru continuă să le aplice în conformitate cu dispozițiile prezentei directive,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 77/388/CEE se modifică după cum urmează:1. La articolul 4 alineatul (4) se adaugă următorul paragraf:"Un stat membru care își exercită dreptul prevăzut la al doilea paragraf poate lua orice măsuri necesare pentru a preveni evaziunea sau frauda fiscală ce ar putea rezulta în urma aplicării acestei dispoziții."2. La articolul 5 alineatul (8), a doua teză se înlocuiește cu următorul text:"După caz, statele membre pot lua măsurile necesare pentru a preveni denaturarea concurenței în cazurile în care beneficiarul nu este pasibil în totalitate de plata impozitului. Acestea pot lua, de asemenea, orice măsuri necesare pentru a preveni evaziunea sau frauda fiscală ce ar putea rezulta în urma aplicării acestei dispoziții."3. Articolul 11 punctul A se modifică după cum urmează:(a) al doilea paragraf de la alineatul (1) litera (d) se elimină;(b) se adaugă următoarele alineate:"(5) Statele membre au posibilitatea de a include, în baza impozabilă pentru livrările de bunuri și prestările de servicii, valoarea aurului pentru investiții scutit în sensul articolului 26b, care a fost furnizat de către client în vederea prelucrării și care, prin urmare, și-a pierdut calitatea de aur pentru investiții scutit de TVA în cazul livrării acestor bunuri și prestării acestor servicii. Valoarea care trebuie folosită este valoarea de piață a aurului pentru investiții la momentul livrării respectivelor bunuri sau a prestării respectivelor servicii.(6) În scopul prevenirii evaziunii și a fraudei fiscale, statele membre pot lua măsuri pentru a se asigura că suma impozabilă pentru livrările de bunuri sau prestările de servicii este reprezentată de valoarea de piață. Această posibilitate se aplică numai în ceea ce privește livrările de bunuri și prestările de servicii către beneficiari între care există legături familiale sau alte legături personale strânse, legături organizatorice, de proprietate, de afiliere, financiare sau juridice, astfel cum au fost definite de statele membre. În aceste scopuri, legăturile juridice pot include relația dintre un angajator și un angajat, familia angajatului sau alte persoane apropiate acestuia.Posibilitatea prevăzută la primul paragraf se poate aplica numai în următoarele situații:(a) în cazul în care prețul este mai mic decât valoarea de piață și beneficiarul livrării nu are drept de deducere totală în temeiul articolului 17;(b) în cazul în care prețul este mai mic decât valoarea de piață și furnizorul nu are drept de deducere totală în temeiul articolului 17 și livrarea face obiectul unei scutiri în temeiul articolului 13 sau al articolului 28 alineatul (3) litera (b);(c) în cazul în care prețul este mai mare decât valoarea de piață și furnizorul nu are drept de deducere totală în temeiul articolului 17.Statele membre pot limita categoriile de furnizori sau de beneficiari pentru care se aplică măsurile de la primul și de la al doilea paragraf.Statele membre informează Comitetul instituit în conformitate cu articolul 29 cu privire la orice măsură națională nouă adoptată în temeiul dispozițiilor prezentului alineat.(7) În sensul prezentei directive, "valoarea de piață" reprezintă suma totală pe care un client trebuie să o plătească, în aceeași etapă de comercializare în care se efectuează livrarea bunurilor sau prestarea serviciilor, în condiții de concurență loială, unui furnizor aflat pe teritoriul statului membru în cadrul căruia livrarea este supusă impozitării, pentru a obține bunurile sau serviciile în cauză.În cazul în care nu se poate stabili nici o tranzacție comparabilă, "valoarea de piață" reprezintă, în cazul bunurilor, o sumă care nu poate fi mai mică decât prețul de achiziție al bunurilor sau al unor bunuri similare sau, în lipsa unui preț de achiziție, prețul de cost, determinat la momentul livrării, iar în cazul serviciilor aceasta reprezintă o sumă care nu poate fi mai mică decât costul total suportat de persoana plătitoare de impozit pentru prestarea serviciului."4. Articolul 17 alineatul (4), în versiunea care figurează la articolul 28f alineatul (1), se modifică după cum urmează:(a) la litera (a) de la al doilea paragraf, textul "articolul 21 alineatul (1) literele (a) și (c)" se înlocuiește cu "articolul 21 alineatul (1) litera (a), (c) sau (f) sau articolul 21 alineatul (2), litera (c)";(b) la litera (b) de la al doilea paragraf, textul "articolul 21 alineatul (1), litera (a)" se înlocuiește cu "articolul 21 alineatul (1), litera (a) sau (f) sau articolul 21 alineatul (2), litera (c)".5. La articolul 18 alineatul (1) litera (d) în versiunea care figurează la articolul 28f alineatul (2), textul "articolul 21 alineatul (1)" se înlocuiește cu "articolul 21 alineatul (1) sau articolul 21 alineatul (2) litera (c)".6. La articolul 20 alineatul (4) se adaugă următorul paragraf:"Statele membre pot aplica de asemenea alineatele (2) și (3) serviciilor care au caracteristici similare cu cele atribuite în mod normal bunurilor de capital."7. La articolul 21 alineatul (2), în versiunea care figurează la articolul 28 g, se adaugă litera următoare:"(c) în cazul în care se efectuează următoarele livrări sau prestări, statele membre pot stabili că persoana pasibilă de plata impozitului este persoana plătitoare de impozit pentru care sunt efectuate respectivele livrări sau prestări:(i) prestarea de lucrări de construcții, inclusiv lucrări de reparații, de curățenie, de întreținere, de transformare și de demolare în cazul bunurilor imobile, precum și predarea de lucrări de construcții considerată ca fiind o livrare de bunuri în temeiul articolului 5 alineatul (5);(ii) punerea la dispoziție a personalului angajat în activitățile prevăzute la punctul (i);(iii) livrarea de bunuri imobile în sensul articolului 13 punctul B literele (g) și (h), în cazul în care furnizorul a optat pentru impozitarea livrării în temeiul articolului 13 punctul C litera (b);(iv) livrarea de materiale uzate, de materiale uzate care nu pot fi refolosite în aceeași stare, de deșeuri industriale și neindustriale, deșeuri reciclabile, deșeuri parțial prelucrate și anumite bunuri și servicii menționate în Anexa M;(v) livrarea de bunuri oferite ca garanție de către o persoană plătitoare de impozit unei alte persoane plătitoare de impozit la executarea garanției;(vi) livrarea de bunuri efectuată după cesionarea dreptului la rezervă al proprietății unui cesionar și exercitarea acestui drept de către cesionar;(vii) livrarea de bunuri imobile vândute de către debitorul unei creanțe executorii în cadrul unei proceduri de vânzare forțată.În sensul prezentei litere, statele membre pot dispune faptul că o persoană plătitoare de impozit care desfășoară și activități sau tranzacții ce nu sunt considerate livrări de bunuri sau prestări de servicii impozabile în conformitate cu articolul 2 este considerată o persoană plătitoare de impozit în ceea ce privește livrările de bunuri sau prestările de servicii care îi sunt destinate, în conformitate cu primul paragraf. Un organism de drept public neimpozabil poate fi considerat persoană plătitoare de impozit în ceea ce privește livrările care îi sunt destinate în conformitate cu punctele (v), (vi) și (vii).În sensul prezentei litere, statele membre pot defini livrările de bunuri și prestările de servicii reglementate precum și categoriile de furnizori sau clienți pentru care aceste măsuri se pot aplica. Statele membre pot, de asemenea, să limiteze aplicarea acestei măsuri la unele dintre livrările de bunuri și prestările de servicii enumerate în Anexa M.Statele membre informează Comitetul instituit în conformitate cu articolul 29 cu privire la orice măsură națională nouă adoptată în temeiul dispozițiilor prezentei litere."8. Se adaugă Anexa M care figurează în Anexa I la prezenta directivă.Articolul 2Deciziile enumerate în Anexa II la prezenta directivă se abrogă începând cu 1 ianuarie 2008.Articolul 3Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive.Statele membre asigură intrarea în vigoare, începând cu 1 ianuarie 2008, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 1 alineatul (3), în ceea ce privește noul articol 11 punctul A, alineatul (7) din Directiva 77/388/CEE și pentru a se conforma articolului 1 alineatul (4), în ceea ce privește trimiterea de la articolul 17 alineatul (4) literele (a) și (b) din Directiva 77/388/CEE, în versiunea care figurează la articolul 28f alineatul (1) și la articolul 21 alineatul (1) litera (f) din directiva respectivă.Atunci când statele membre adoptă aceste acte în temeiul prezentei directive, acestea comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, care conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.Articolul 4Prezenta directivă intră în vigoare în ziua următoare datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 5Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 24 iulie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleK. Rajamäki[1] Avizul din 6 iulie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] JO C 65, 17.3.2006, p. 103.[3] JO L 145, 13.6.1977, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/18/CE (JO L 51, 22.2.2006, p. 12).--------------------------------------------------20060724ANEXA I"20060724"ANEXA MLista livrărilor de bunuri și a prestărilor de servicii prevăzute la articolul 21 alineatul (2) litera (c) punctul (iv)(a) livrarea de deșeuri, resturi și materiale uzate feroase și neferoase, inclusiv produsele semifinite rezultate în urma transformării, prelucrării sau topirii metalelor feroase și neferoase și a aliajelor acestora;(b) livrarea de produse semifinite feroase și neferoase și prestarea anumitor servicii de prelucrare aferente;(c) livrarea de reziduuri și alte materiale reciclabile constând din metale feroase și neferoase, aliajele acestora, zgură, cenușă, resturi și reziduuri industriale care conțin metale sau aliaje ale acestora și prestarea de servicii constând în selectarea, tăierea, fragmentarea și presarea acestor produse;(d) livrarea și prestarea anumitor servicii de prelucrare aferente, a deșeurilor feroase și neferoase, precum și a resturilor, deșeurilor și altor materiale uzate și reciclabile constând din cioburi de sticlă, sticlă, hârtie, hârtie cartonată și carton, cârpe, os, piele naturală, piele artificială, pergament, piele sau piei brute, tendoane și nervi, cordaje, frânghii, cabluri, cauciuc și plastic;(e) livrarea materialelor menționate în prezenta anexă după prelucrarea sub forma unei operațiuni de curățare, lustruire, selectare, tăiere, fragmentare, presare sau turnare în lingouri;(f) livrarea de resturi și deșeuri provenite de la prelucrarea materialelor de bază.""--------------------------------------------------20060724ANEXA IILista deciziilor adoptate în temeiul articolului 27 din Directiva 77/388/CEE abrogate de prezenta directivăDecizia Consiliului considerată ca fiind adoptată la 15 aprilie 1984 de autorizare a Regatului Unit să aplice o măsură de derogare de la a șasea directivă în scopul evitării, printr-un regim contabil special de impozitare, a diferitelor tipuri de evaziune sau fraudă fiscală cu privire la livrările de aur, monede de aur și resturi de aur între persoanele plătitoare de impozit [1].Decizia Consiliului considerată ca fiind adoptată la 11 aprilie 1987 de autorizare a Regatului Unit să aplice o măsură de derogare de la articolul 11 din Directiva 77/388/CEE [2].Decizia 88/498/CEE a Consiliului [3] de autorizare a Regatului Țărilor de Jos să aplice o măsură de derogare de la articolul 21 alineatul (1) litera (a) din Directiva 77/388/CEE.Decizia Consiliului considerată ca fiind adoptată la 18 februarie 1997 în temeiul procedurii prevăzute la articolul 27 alineatul (4) din Directiva 77/388/CEE, în versiunea din 17 mai 1977, de autorizare a Republicii Franceze să aplice o măsură de derogare de la articolele 2 și 10 din Directiva 77/388/CEE. Cererea a fost notificată statelor membre la 18 decembrie 1996.Decizia 98/23/CE a Consiliului [4] de autorizare a Regatului Unit să prelungească aplicarea unei măsuri de derogare de la dispozițiile articolului 28e alineatul (1) din Directiva 77/388/CEE.Decizia 2002/439/CE a Consiliului [5] de autorizare a Germaniei să aplice o măsură de derogare de la articolul 21 din Directiva 77/388/CEE.Decizia 2002/880/CEE a Consiliului [6] de autorizare a Austriei să aplice o măsură de derogare de la articolul 21 din Directiva 77/388/CEE.Decizia 2004/290/CE a Consiliului [7] de autorizare a Germaniei să aplice o măsură de derogare de la articolul 21 din Directiva 77/388/CEE.Decizia 2004/736/CE a Consiliului [8] de autorizare a Regatului Unit să introducă o măsură specială de derogare de la articolul 11 din Directiva 77/388/CEE.Decizia 2004/758/CE a Consiliului [9] de autorizare a Austriei să aplice o măsură de derogare de la articolul 21 din Directiva 77/388/CEE.[1] JO L 264, 5.10.1984, p. 27.[2] JO L 132, 21.5.1987, p. 22.[3] JO L 269, 29.9.1988, p. 54.[4] JO L 8, 14.1.1998, p. 24. Decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2003/909/CE (JO L 342, 30.12.2003, p. 49).[5] JO L 151, 11.6.2002, p. 12.[6] JO L 306, 8.11.2002, p. 24.[7] JO L 94, 31.3.2004, p. 59.[8] JO L 325, 28.10.2004, p. 58.[9] JO L 336, 12.11.2004, p. 38.--------------------------------------------------


title: Directiva 2001/112/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 privind sucurile de fructe și anumite produse similare destinate consumului uman

text:
               03/Volumul 40

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               188

         32001L0112

               L 010/58

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DIRECTIVA 2001/112/CE A CONSILIULUI

   din 20 decembrie 2001
   privind sucurile de fructe și anumite produse similare destinate consumului uman
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
   având în vedere propunerea Comisiei (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
   întrucât:

               (1)

               Anumite directive verticale privind alimentele ar trebui să fie simplificate astfel încât să se refere doar la normele esențiale care trebuie îndeplinite de către produsele la care se referă, pentru a permite libera circulație a produselor respective pe piața internă, în conformitate cu concluziile Consiliului European de la Edinburg, din 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de concluziile Consiliului European de la Bruxelles din 10 și 11 decembrie 1993.

               (2)

               Directiva 93/77/CEE a Consiliului din 21 septembrie 1993 privind sucurile de fructe și anumite produse similare (4) avea rolul de a codifica Directiva 75/726/CEE (5) privind același subiect.

               (3)

               Directivele 75/726/CEE și 93/77/CEE au fost justificate de faptul că diferențele dintre legislațiile naționale privind sucurile de fructe și nectarele destinate consumului uman puteau crea condiții de concurență neloială care să inducă în eroare consumatorii și să aibă, astfel, efect direct asupra realizării și funcționării pieței comune.

               (4)

               Directivele menționate anterior au stabilit, prin urmare, normele comune privind compoziția, utilizarea descrierilor rezervate, specificațiile de fabricație și etichetarea produselor, pentru a se asigura libera circulație a acestora pe teritoriul Comunității.

               (5)

               Din motive de claritate, Directiva 93/77/CEE ar trebui reformulată, pentru a face mai accesibile normele privind condițiile de fabricare și comercializare a sucurilor de fructe și a produselor similare.

               (6)

               Directiva 93/77/CEE ar trebui de asemenea să fie aliniată cu legislația comunitară generală în materie de alimente, în special cu legislația privind etichetarea, coloranții, îndulcitorii și alți aditivi autorizați.

               (7)

               Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (6), în special articolul 7 alineatele (2) și (5), ar trebui să se aplice sub rezerva anumitor condiții. Ar trebui să se indice în mod clar faptul că un produs este un amestec de suc de fructe și suc de fructe obținut din concentrat și, în cazul nectarului de fructe, faptul că este obținut integral sau parțial dintr-un produs concentrat. Lista ingredientelor, cuprinsă în etichetă, include atât denumirea sucurilor de fructe, cât și a sucurilor de fructe din concentrat utilizate.

               (8)

               Sub rezerva Directivei 90/496/CEE a Consiliului din 24 septembrie 1990 privind indicarea valorii nutritive pe etichetele produselor alimentare (7), adaosul de vitamine la produsele prevăzute în prezenta directivă este autorizat în anumite state membre. Totuși, nu se poate lua decizia extinderii acestei posibilități la nivelul întregii Comunități. Statele membre sunt, prin urmare, libere să autorizeze sau să interzică adaosul de vitamine și de minerale în procesul de fabricație. În toate cazurile, se respectă principiul liberei circulații a produselor la nivelul Comunității, în conformitate cu normele și principiile prevăzute în tratat.

               (9)

               În conformitate cu principiile de subsidiaritate și de proporționalitate prevăzute la articolul 5 din tratat, obiectivul de a stabili definiții și norme comune pentru produsele în cauză și de a alinia prevederile cu legislația comunitară generală în materie de alimente nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat, prin natura prezentei directive, de către Comunitate. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat anterior.

               (10)

               Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei (8).

               (11)

               Pentru a se evita crearea unor noi bariere în calea liberei circulații, statele membre ar trebui să se abțină de la adoptarea, în ceea ce privește produsele respective, a unor dispoziții care nu sunt prevăzute în prezenta directivă,

         ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
   Articolul 1
   Prezenta directivă se aplică în cazul produselor menționate în anexa I.
   Articolul 2
   Statele membre, în conformitate cu Directiva 90/496/CEE, pot autoriza adaosul de vitamine și minerale în produsele menționate în anexa I partea I.
   Articolul 3
   Directiva 2000/13/CE se aplică în cazul produselor menționate în anexa I, în următoarele condiții:

               1.

                           (a)

                           Denumirea produselor din anexa I se aplică doar în cazul produselor cuprinse în această anexă și se va utiliza în cazul comercializării, fără a se aduce atingere literei (b), pentru a le desemna.

                           (b)

                           Ca o alternativă la denumirea produselor menționată la litera (a), anexa III stabilește o listă de denumiri speciale. Aceste denumiri pot fi utilizate în limba și în condițiile prevăzute la anexa III.

               2.

               În cazul în care produsul este extras dintr-un singur tip de fructe, denumirea acestui fruct înlocuiește cuvântul „fruct”.

               3.

               În cazul produselor obținute din două sau mai multe tipuri de fructe, cu excepția cazului în care se utilizează suc de lămâie în conformitate cu condițiile stabilite în anexa I partea II punctul 1, denumirea produselor este însoțită de o listă a fructelor utilizate, enumerate în ordine descrescătoare în funcție de volumul de suc de fructe sau de piure inclus. Totuși, în cazul produselor obținute din trei sau mai multe tipuri de fructe, indicarea fructelor utilizate poate fi înlocuită de cuvintele „diverse fructe”, sau de un text similar sau de numărul tipurilor de fructe utilizate.

               4.

               În cazul sucurilor de fructe care au fost îndulcite prin adaos de zaharuri, denumirea de vânzare include cuvântul „îndulcit” sau „cu adaos de zahăr”, urmat de precizarea cantității maxime de zahăr adăugat, calculat ca substanță uscată și exprimat în grame pe litru.

               5.

               Reconstituirea produselor menționate în anexa I partea I în starea lor originală, cu ajutorul substanțelor strict necesare pentru această operațiune, nu atrage după sine obligația de a include în etichete lista ingredientelor utilizate în acest scop.
               Adaosul de pulpă sau miez la sucul de fructe, în conformitate cu anexa II, se precizează în etichetă.

               6.

               Fără a aduce atingere articolului 7 alineatele (2) și (5) din Directiva 2000/13/CE privind amestecurile de suc de fructe și suc de fructe obținut din concentrat, precum și nectarul de fructe obținut integral sau parțial din unul sau mai multe produse concentrate, eticheta cuprinde cuvintele „obținut din suc(uri) concentrat(e)” sau „obținut parțial din suc(uri) concentrat(e)”, după caz. Această informație este inclusă lângă denumirea produsului, putând fi ușor identificată pe orice fond și având caractere vizibile.

               7.

               În cazul nectarului de fructe, eticheta cuprinde conținutul minim de suc de fructe, piure de fructe sau orice alt amestec al acestor ingrediente, prin mențiunea „conținut de fructe: minimum … %”. Această informație se găsește în același câmp vizual cu denumirea produsului.

         Articolul 4
   Etichetarea sucului de fructe concentrat menționat în anexa I partea I punctul 2, care nu este destinat livrării către consumatorul final, include o mențiune cu privire la prezența și la cantitatea de zaharuri adăugate, sau la adaosul de suc de lămâie sau de agenți acidifianți autorizați de Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari alții decât coloranții și îndulcitorii (9). Această mențiune apare pe ambalaj, pe eticheta atașată pe ambalaj sau pe un document însoțitor.
   Articolul 5
   În cazul produselor menționate în anexa I, statele membre nu adoptă dispoziții naționale care nu sunt prevăzute în prezenta directivă.
   Articolul 6
   Fără a aduce atingere Directivei 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare destinate consumului uman (10), pentru fabricarea produselor menționate în anexa I partea I, se pot utiliza doar tratamentele și substanțele cuprinse în anexa I partea II și materiile prime care sunt în conformitate cu anexa II. În plus, în cazul nectarului de fructe, se aplică prevederile din anexa IV.
   Articolul 7
   Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive, adoptate în ceea ce privește problemele menționate în continuare, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare prevăzută la articolul 8 alineatul (2):

               —

               prin alinierea prezentei directive cu legislația comunitară generală în materie de alimente;

               —

               prin adaptarea la progresul tehnic.

         Articolul 8
   (1)   Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru produsele alimentare (denumit în continuare „comitet”) instituit în conformitate cu articolul 1 din Decizia 69/414/CEE (11).
   (2)   În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
   Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.
   (3)   Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.
   Articolul 9
   Directiva 93/77/CEE se abrogă cu efect de la 12 iulie 2003.
   Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
   Articolul 10
   Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 12 iulie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Dispozițiile se aplică astfel încât:

               —

               să autorizeze comercializarea produselor menționate în anexa I, dacă sunt în conformitate cu definițiile și normele prevăzute în prezenta directivă, începând din 12 iulie 2003;

               —

               să interzică comercializarea produselor care nu sunt în conformitate cu prezenta directivă, începând din 12 iulie 2004.

         Totuși, se permite comercializarea produselor care nu sunt în conformitate cu prezenta directivă, dar care au fost etichetate înainte de 12 iulie 2004 în conformitate cu Directiva 93/77/CEE până la epuizarea stocurilor.
   Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
   Articolul 11
   Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 12
   Prezenta directivă se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2001.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C.PICQUÉ

      (1)  JO C 231, 9.8.1996, p. 14.

      (2)  JO C 279, 1.10.1999, p. 92.

      (3)  JO C 56, 24.2.1997, p. 20.

      (4)  JO L 244, 30.9.1993, p. 23. Directivă modificată ultima dată de Actul de aderare din 1994.

      (5)  JO L 311, 1.12.1975, p. 40.

      (6)  JO L 109, 6.5.2000, p. 29.

      (7)  JO L 276, 6.10.1990, p. 40.

      (8)  JO L 184, 7.7.1999, p. 23.

      (9)  JO L 61, 18.3.1995, p. 1. Directivă modificată ultima dată de Directiva 98/72/CE (JO L 295, 4.11.1998, p. 18).

      (10)  JO L 40, 11.2.1989, p. 27. Directivă modificată de Directiva 94/34/CE (JO L 237, 10.9.1994, p. 1).

      (11)  JO L 291, 19.11.1969, p. 9.
   ANEXA I
   DENUMIREA PRODUSELOR, DEFINIȚII ȘI CARACTERISTICI
   I.   DEFINIȚII
   (a)   Suc de fructe
   Produsul fermentabil, dar nefermentat obținut din fructe sănătoase și coapte, proaspete sau conservate prin răcire, din una sau mai multe varietăți amestecate, prezentând culoarea, aroma și gustul specifice sucului din fructul utilizat. Aroma, pulpa și miezul din sucul care se extrage în timpul prelucrării pot fi adăugate la același suc.
   În cazul citricelor, sucul de fructe trebuie să se extragă din endocarp. Sucul extras din lămâi verzi poate fi obținut din întregul fruct, prin procedee de producție adaptate prin care proporția elementelor extrase din coaja fructului se reduce la maximum.
   (b)   Suc de fructe obținut din concentrat
   Produsul obținut prin reintroducerea în sucul de fructe concentrat a apei extrase din acel suc în timpul concentrării, și prin restabilirea aromelor și, dacă este cazul, a pulpei și a miezului pierdut din suc, dar recuperat în timpul procesului de fabricație a sucului de fructe respectiv sau a unui suc de fructe de același tip. Apa adăugată trebuie să prezinte caracteristici adecvate, în special din punct de vedere chimic, microbiologic și organoleptic, pentru a se garanta calitățile esențiale ale sucului.
   Produsul astfel obținut trebuie să prezinte caracteristici organoleptice și analitice cel puțin echivalente cu cele ale unui tip mediu de suc obținut din fructe de același tip în sensul literei (a).
   2.   Suc de fructe concentrat
   Produsul obținut din suc de fructe de unul sau mai multe tipuri, prin îndepărtarea fizică a unei proporții specifice din conținutul de apă. În cazul în care produsul este destinat consumului direct, cantitatea de apă îndepărtată este de minimum 50 %.
   3.   Suc de fructe deshidratat/sub formă de praf
   Produsul obținut din suc de fructe de unul sau mai multe tipuri prin îndepărtarea fizică a întregului conținut de apă.
   4.   Nectar de fructe

               (a)

               Produsul fermentabil, dar nefermentat obținut prin adaos de apă și zaharuri și/sau miere la produsul menționat la punctele 1, 2 și 3, la piureul de fructe sau la un amestec al acestor produse, produsul respectiv fiind în conformitate cu cerințele din anexa IV.
               Adaosul de zaharuri și/sau miere se permite doar în cantități de până la 20 % din masa totală a produsului finit.
               În cazul în care nectarul de fructe se produce fără adaos de zahăr sau are o valoare energetică scăzută, zaharurile pot fi înlocuite integral sau parțial cu îndulcitori, în conformitate cu Directiva 94/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii care trebuie utilizați în produsele alimentare (1).

               (b)

               Prin derogare de la litera (a), fructele incluse în părțile II și III din anexa IV, precum și caisele, pot fi utilizate, individual sau în amestec, la fabricarea nectarului fără adaos de zahăr, miere sau îndulcitori.

         II.   INGREDIENTE AUTORIZATE, TRATAMENTE ȘI SUBSTANȚE
   1.   Ingrediente autorizate

               —

               În conformitate cu articolul 2, adaosul de vitamine și minerale poate fi autorizat în cazul produselor menționate în partea I în conformitate cu Directiva 90/496/CEE.

               —

               Aroma, pulpa și miezul reconstituite în sucul de fructe menționat în partea I punctul 1 litera (a) trebuie să fi fost obținute din sucul respectiv în timpul procesului de fabricație, în timp ce aroma, pulpa și miezul reconstituite în sucul de fructe menționat în partea I. punctul 1 (b) pot proveni din suc de fructe de același tip.
               Sărurile de acid tartaric se pot reconstitui doar în cazul sucului de struguri.

               —

               În cazul produselor menționate în partea I punctele 1, 2 și 3, altele decât sucul de pere și struguri, adaosul de zaharuri se autorizează;

                           —

                           pentru a ajusta gustul acid, cantitatea de zaharuri adăugată, exprimată ca substanță uscată, neputând depăși 15 g pe litru de suc;

                           —

                           pentru îndulcire, cantitatea de zaharuri adăugată, exprimată ca substanță uscată, neputând depăși 150 g pe litru de suc,

                     cu condiția ca zahărul total adăugat atât pentru ajustarea gustului acid, cât și în scopuri de îndulcire să nu depășească 150 g pe litru.

               —

               În cazul produselor menționate în partea I punctele 1, 2, 3 și 4, pentru a ajusta gustul acid, se autorizează adaosul de suc de lămâie și/sau de suc de lămâie concentrat până la 3 g pe litru de suc, exprimat ca acid citric anhidru.

               —

               Se autorizează utilizarea dioxidului de carbon sub formă de ingredient.

         Se interzice adaosul simultan, în același suc, a zaharurilor și a sucului de lămâie, concentrat sau nu, sau a agenților acidifianți autorizați de Directiva 95/2/CE.
   2.   Tratamente și substanțe autorizate

               —

               Procedee de stoarcere mecanică.

               —

               Procedeele fizice curente, inclusiv extragerea (difuzarea) succesivă a apei din partea comestibilă a fructelor, altele decât struguri, pentru fabricarea sucurilor de fructe concentrate, dacă sucurile de fructe concentrate astfel obținute sunt în conformitate cu partea I punctul 1. Utilizarea anumitor procedee și tratamente poate fi limitată sau interzisă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 8 alineatul (2).

               —

               În cazul sucului de struguri, când s-a utilizat sulfitarea strugurilor cu bioxid de sulf, se autorizează desulfitarea prin mijloace fizice, în cazul în care cantitatea totală de SO2 prezentă în produsul final nu depășește 10 mg/l.

               —

               Enzime pectolitice.

               —

               Enzime proteolitice.

               —

               Enzime amilolitice.

               —

               Gelatină comestibilă.

               —

               Tanin.

               —

               Bentonit.

               —

               Silicon aerogel.

               —

               Mangal.

               —

               Aditiv de filtrare inert din punct de vedere chimic și agenți de precipitare (cum ar fi perlit, diatomit spălat, celuloză, poliamidă insolubilă, polivinilpolipirolidon, polistiren) în conformitate cu cu directivele comunitare privind materialele și articolele care intră în contact cu alimentele.

               —

               Aditivi de filtrare inerți din punct de vedere chimic care sunt în conformitate cu directivele privind materialele și articolele care intră în contact cu alimentele și care se utilizează pentru a reduce conținutul de limonoid și de naringin din sucul de citrice, fără a afecta în mod semnificativ conținutul de glucozide limonoide, de acid, de zaharuri (inclusiv oligozaharide) sau minerale.

      (1)  JO L 237, 10.9.1994, p. 3. Directivă modificată de Directiva 96/83/CE (JO L 48, 19.2.1997, p. 16).
   ANEXA II
   DEFINIREA MATERIILOR PRIME
   În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
   1.   Fructe
   Toate fructele. În cadrul prezentei directive, roșiile nu sunt considerate fructe.
   2.   Piure de fructe
   Produsul fermentabil, dar nefermentat obținut prin pasarea părții comestibile din fructul întreg sau curățat de coajă, fără a îndepărta sucul.
   3.   Piure de fructe concentrat
   Produsul obținut din piure de fructe prin îndepărtarea fizică a unei anumite părți din conținutul său de apă.
   4.   Zaharuri
   Pentru producerea:

               (a)

               nectarului de fructe:

                           —

                           zaharuri prevăzute la Directiva 2001/111/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 privind anumite tipuri de zahăr destinate consumului uman (1);

                           —

                           sirop de fructoză;

                           —

                           zaharuri derivate din fructe;

               (b)

               sucului de fructe din concentrat:

                           —

                           zaharuri prevăzute la Directiva 2001/111/CE;

                           —

                           sirop de fructoză;

               (c)

               sucurilor de fructe: zaharuri incluse la litera (b) cu un conținut de apă de maximum 2 %.

         5.   Miere
   Produsul prevăzute la Directiva 20001/110/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001 privind mierea (2).
   6.   Pulpă sau miez
   Produsele obținute din partea comestibilă a fructelor de același tip, fără a îndepărta sucul. În plus, în cazul citricelor, pulpa sau miezul sunt reprezentate de săculeții cu suc extrași din endocarp.

      (1)  JO L 10, 12.1.2002, p. 53.

      (2)  JO L 10, 12.1.2002, p. 47.
   ANEXA III
   DENUMIRI SPECIALE PENTRU ANUMITE PRODUSE DIN ANEXA I

               (a)

               „vruchtendrank” pentru nectar de fructe;

               (b)

               „Süßmost”
               Denumirea „Süßmost” se poate utiliza numai în legătură cu denumirea produselor „Fruchtsaft” sau „Fruchtnektar”:

                           —

                           în cazul nectarului de fructe obținut exclusiv din sucuri de fructe, din sucuri de fructe concentrate sau dintr-un amestec al acestor produse, care nu pot fi consumate în stare naturală din cauza acidității naturale ridicate;

                           —

                           în cazul sucului de fructe obținut din pere, cu adaos de mere unde este cazul, dar fără adaos de zahăr;

               (c)

               „succo e polpa” sau „sumo e polpa” pentru nectarul de fructe obținut exclusiv din piure de fructe și/sau piure de fructe concentrat;

               (d)

               „æblemost” pentru sucul de mere fãrã adaos de zahăr;

               (e)

                           —

                           „sur … saft” împreună cu denumirea (în limba daneză) a fructului utilizat, pentru sucurile fără adaos de zahăr obținute din coacăze negre, cireșe, coacăze roșii, coacăze albe, zmeură, căpșuni sau boabe de soc,

                           —

                           „sød … saft” sau „sødet … saft” împreunã cu denumirea (în limba danezã) a fructului utilizat pentru sucurile obținute din acest fruct, cu un adaos mai mare de 200 g de zahăr pe litru;

               (f)

               „äpplemust” pentru sucul de mere fără adaos de zahăr;

               (g)

               „mosto”, sinonim cu sucul de struguri.

         ANEXA IV
   DISPOZIȚII SPECIALE PRIVIND NECTARUL DE FRUCTE

               Nectar de fructe obținut din

               Conținut minim de suc și/sau de piure (% în volum de produs finit)

         I.   Fructe cu suc acid care nu poate fi consumat în stare naturală

               Fructele pasiunii

               25

               Cartofi de Quito

               25

               Coacăze negre

               25

               Coacăze albe

               25

               Coacăze roșii

               25

               Agrișe

               30

               Fructe de cătină albă

               25

               Porumbele

               30

               Prune

               30

               Prune alsaciene

               30

               Scorușe

               30

               Măceșe

               40

               Cireșe amare

               35

               Alte cireșe

               40

               Afine

               40

               Boabe de soc

               50

               Zmeură

               40

               Caise

               40

               Căpșuni

               40

               Dude/mure

               40

               Merișoare

               30

               Gutui

               50

               Lămâi galbene și verzi

               25

               Alte fructe din această categorie

               25

         II.   Fructe cu conținut de acid scăzut, cu pulpă sau cu aromă intensă al căror suc nu poate fi consumat în stare naturală

               Mango

               25

               Banane

               25

               Guava

               25

               Papaya

               25

               Licie

               25

               Azerole (fructe de moșmon din Napoli)

               25

               Fructele arbustului Annona muricata

               25

               Fructele arborelui Annona reticulata

               25

               Mere dulci (fructele arborelui sau arbustului Annona squamosa)

               25

               Rodii

               25

               Fructe de caju

               25

               Prune spaniole

               25

               Fructe umbu

               25

               Alte fructe din această categorie

               25

         III.   Fructe al căror suc poate fi consumat în stare naturală

               Mere

               50

               Pere

               50

               Piersici

               50

               Citrice, cu excepția lămâilor galbene și verzi

               50

               Ananas

               50

               Alte fructe din această categorie

               50


title: Directiva 1999/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 februarie 1999 privind extractele de cafea și de cicoare

text:
Anunţ juridic important

|

31999L0004

Official Journal L 066 , 13/03/1999 P. 0026 - 0029 Ediţie specială în limba cehă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba estonă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba letonă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba malteză Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba polonă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 13 Volume 23 P. 247  - 250

		19990222Directiva 1999/4/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 22 februarie 1999privind extractele de cafea și de cicoarePARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [2],acționând în conformitate cu procedura stabilită la articolul 189b din tratat [3], în lumina proiectului comun aprobat de Comitetul de conciliere la 8 decembrie 1998,întrucât anumite directive verticale cu privire la produsele alimentare ar trebui simplificate în scopul de a ține seama numai de cerințele importante cu privire la produsele respective pentru ca aceste produse să poată circula mai liber pe piața internă în conformitate cu concluziile Consiliului European întrunit la Edinburgh la 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de Consiliul European de la Bruxelles la 10 și 11 decembrie 1993;întrucât Directiva 77/436/CEE a Consiliului din 27 iunie 1977 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind extractele de cafea și cicoare [4] a fost justificată prin faptul că diferențele dintre legislațiile interne privind extractele de cafea și cicoare ar putea genera condiții pentru formarea unei concurențe inegale ce ar putea induce în eroare consumatorii și prin aceasta ar putea avea un efect direct asupra realizării și funcționării pieței comune;întrucât directiva menționată anterior a avut prin urmare ca scop definirea extractelor de cafea și cicoare pentru a determina substanțele ce pot fi adăugate în procesul de fabricație, pentru stabilirea de norme comune privind ambalarea și etichetarea extractelor de acest fel și specificarea condițiilor în care o parte din aceste produse pot avea destinații speciale, în scopul de a asigura circulația lor liberă în Comunitate;întrucât Directiva 77/436/CEE ar trebui armonizată cu legislația comunitară generală pentru produsele alimentare, în special cu legislația privind etichetarea și metodele de analiză;întrucât Comisia intenționează să propună includerea, cât de curând posibil și până la 1 iulie 2000, în Directiva 80/232/CEE [5] a unei game de greutăți nominale pentru produsele prevăzute de prezenta directivă;întrucât normele generale privind etichetarea produselor alimentare stabilite de Directiva 79/112/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1978 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind etichetarea, prezentarea și publicitatea produselor alimentare destinate vânzării către consumatorul final [6] ar trebui să se aplice sub rezerva anumitor condiții;întrucât, conform principiului proporționalității, prezenta directivă nu prevede nimic suplimentar în afară de ceea ce este absolut necesar în vederea atingerii obiectivelor urmărite în conformitate cu articolul 3b al treilea paragraf din tratat;întrucât, în momentul în care prezenta directivă va fi adaptată în viitor la prevederile comunitare generale privind produsele alimentare, Comisia va fi sprijinită de Comitetul permanent pentru produse alimentare, instituit prin Decizia 69/414/CEE [7];întrucât, pentru evitarea creării de noi bariere pentru circulația liberă a mărfurilor, statele membre ar trebui să interzică adoptarea pentru produsele în cauză de dispoziții de drept intern ce nu sunt prezentate de prezenta directivă,ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Prezenta directivă se aplică extractelor de cafea și de cicoare, astfel cum sunt definite în anexă.Prezenta directivă nu se aplică la "café torrefacto soluble".Articolul 2Directiva 79/112/CEE se aplică produselor prevăzute în anexă supuse următoarelor condiții:(a) denumirile produselor menționate în anexă se aplică numai produselor respective și trebuie folosite la comercializare pentru a le individualiza. Denumirile în cauză se completează, după caz, cu următoarele mențiuni:- "pastă" sau "sub formă de pastă" sau- "lichid" sau "sub formă lichidă".Cu toate acestea, denumirile produselor pot fi completate cu termenul "concentrat":- pentru produsele menționate la punctul 1 litera (c) din anexă cu condiția ca respectivul conținut de cafea pe bază de materie uscată să reprezinte mai mult de 25 % din greutate;- pentru produsele menționate la punctul 2 litera (c) din anexă cu condiția ca respectivul conținut de cicoare pe bază de materie uscată să reprezinte mai mult de 45 % din greutate;(b) etichetarea trebuie să includă termenul "decofeinizată" pentru produsele definite la punctul 1 din anexă cu condiția ca respectivul conținut de cofeină anhidră să nu depășească 0,3 % din greutatea conținutului de cafea pe bază de materie uscată. Această informație trebuie să se găsească în același câmp vizual cu denumirea de vânzare;(c) pentru produsele definite la punctul 1 litera (c) și 2 litera (c) din anexă, etichetele trebuie să conțină termenii "cu …", sau "conservat cu…", sau "cu adaos de…" sau "prăjită cu …" urmați de denumirea (denumirile) tipurilor de zaharuri utilizate.Această informație trebuie să se găsească în același câmp vizual cu denumirea de vânzare;(d) etichetarea trebuie să indice, pentru produsele definite la punctul 1 literele (b) și (c) din anexă, conținutul minim de cafea pe bază de materie uscată, iar pentru produsele definite la punctul 2 literele (b) și (c) din anexă, conținutul minim de cicoare pe bază de materie uscată. Aceste conținuturi trebuie să fie exprimate în procentaje în raport cu greutatea produsului finit.Articolul 3Pentru produsele menționate în anexă, statele membre nu adoptă dispoziții de drept intern care nu sunt prevăzute de prezenta directivă.Articolul 4Decizia de a armoniza prezenta directivă cu prevederile comunitare generale aplicabile produselor alimentare trebuie luată în conformitate cu procedura stabilită la articolul 5.Articolul 5(1) Comisia este sprijinită de Comitetul permanent pentru produse alimentare, denumit în continuare "comitet", format din reprezentanții statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.(2) Reprezentantul Comisiei înaintează comitetului un proiect de măsuri ce urmează să fie luate. Comitetul își dă avizul asupra proiectului într-un termen pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența problemei. Avizul se adoptă cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să le adopte în baza unei propuneri a Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre în cadrul comitetului sunt ponderate conform prevederilor din articolul menționat. Președintele nu participă la vot.Comisia adoptă măsurile prevăzute, în cazul în care acestea sunt în conformitate cu avizul comitetului.În cazul în care măsurile prevăzute nu sunt în conformitate cu avizul comitetului sau în care nu se emite un aviz, Comisia înaintează imediat Consiliului o propunere cu privire la măsurile ce urmează să fie luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.Dacă la expirarea termenului de trei luni de la data la care a fost înaintată problema Consiliului, acesta nu a acționat, Comisia adoptă măsurile propuse.Articolul 6Directiva 77/436/CEE se abrogă cu începere de la 13 septembrie 2000.Trimiterile la directiva abrogată se citesc ca trimiteri la prezenta directivă.Articolul 7(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 13 septembrie 2000. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la acestea.Aceste dispoziții se aplică astfel încât:- să autorizeze comercializarea produselor prevăzute în anexă, în cazul în care acestea respectă definițiile și normele stabilite de prezenta directivă, cu începere de la 13 septembrie 2000;- să interzică comercializarea produselor neconforme cu prezenta directivă, de la 13 septembrie 2001. Cu toate acestea, comercializarea produselor neconforme cu prezenta directivă, dar etichetate înainte de 13 septembrie 2001, în conformitate cu Directiva 77/436/CEE, este permisă până la epuizarea stocurilor.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 8Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunității Europene.Articolul 9Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 februarie 1999.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleJ. M. Gil-RoblesPentru ConsiliuPreședinteleK.-H. Funke[1] JO C 231, 9.8.1996, p. 24.[2] JO C 56, 24.2.1997, p. 20.[3] Avizul Parlamentului European din 23 octombrie 1997 (JO C 339, 10.11.1997, p. 129), Poziția comună a Consiliului din 30 aprilie 1998 (JO C 204, 30.6.1998, p. 25) și Decizia Parlamentului European din 16 septembrie 1998 (JO C 313, 12.10.1998, p. 90). Decizia Consiliului din 25 ianuarie 1999. Decizia Parlamentului European din 11 februarie 1999.[4] JO L 172, 12.7.1977, p. 20. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul de aderare din 1985.[5] JO L 51, 25.2.1980, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 87/356/CEE (JO L 192, 11.7.1987, p. 48).[6] JO L 33, 8.2.1979, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 43, 14.2.1997, p. 21).[7] JO L 291, 19.11.1969, p. 9.--------------------------------------------------19990222ANEXĂDENUMIRI, DEFINIȚII ȘI CARACTERISTICI ALE PRODUSELOR1. "Extract de cafea", "extract de cafea solubilă", "cafea solubilă" sau "cafea instant"Prin acestea se înțelege produsul concentrat obținut prin extracția boabelor de cafea prăjită, utilizând ca mediu de extracție numai apa și excluzând orice proces de hidroliză ce implică adăugarea unui acid sau a unei baze. În afară de aceste substanțe insolubile care, din punct de vedere tehnic nu pot fi îndepărtate și de uleiurile insolubile derivând din cafea, extractul de cafea trebuie să conțină numai constituenții aromatici și solubili ai cafelei. Statele membre se vor asigura că metodele utilizate pentru determinarea conținutului de carbohidrați liber sau total al cafelei solubile sunt în conformitate cu punctele 1 și 2 din anexa la Directiva 85/591/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 privind introducerea metodelor de prelevare a eșantioanelor și a metodelor de analiză comunitare pentru monitorizarea alimentelor destinate consumului uman [1] și că sunt sau vor fi cât de curând validate sau standardizate.Conținutul de cafea pe bază de materie uscată trebuie să îndeplinească următoarele condiții:(a) să nu fie mai mic de 95 % din greutate, pentru extractul de cafea uscată;(b) să fie între 70 % și 85 % din greutate, pentru extractul de cafea pastă;(c) să fie între 15 % și 55 % din greutate, pentru extractul de cafea lichid.Extractul de cafea în formă solidă sau în formă de pastă nu trebuie să conțină alte substanțe în afara celor derivate din extractul de cafea. Extractul de cafea lichid poate conține zaharuri comestibile, prăjite sau nu, într-un raport ce nu depășește 12 % din greutate.2. "Extractul de cicoare", "cicoarea solubilă" sau "cicoarea instant"Prin acestea se înțelege produsul concentrat obținut prin extracția cicoarei prăjite utilizând ca mediu de extracție doar apa și excluzând orice proces de hidroliză care implică adăugarea unui acid sau a unei baze.Prin "cicoare" se înțeleg rădăcinile de Cichorium intybus L., neutilizate la producerea de cicoare witloof, folosită de obicei la prepararea băuturilor, curățată corespunzător pentru a fi uscată și prăjită.Conținutul de cicoare pe bază de materie uscată trebuie să îndeplinească următoarele condiții:(a) să nu fie mai mic de 95 % din greutate, pentru extractul de cicoare uscată;(b) să fie cuprins între 70 % și 85 % din greutate, pentru extractul de cicoare sub formă de pastă;(c) să fie cuprins între 25 % și 55 % din greutate, pentru extractul de cicoare în formă lichidă.Extractul de cicoare în formă solidă sau în formă de pastă nu poate conține mai mult de 1 % din greutate substanțe ce nu derivă din cicoare.Extractul de cicoare lichid poate conține zaharuri comestibile, prăjite sau nu, într-un raport care să nu depășească 35 % din greutate.[1] JO L 372, 31.12.1985, p. 50.--------------------------------------------------


title: Directiva 2003/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 septembrie 2003 de modificare a Directivei 96/22/CE a Consiliului privind interzicerea utilizării anumitor substanțe cu efect hormonal sau tireostatic și a substanțelor beta-agoniste în creșterea animalelor

text:
Anunţ juridic important

|

32003L0074

Official Journal L 262 , 14/10/2003 P. 0017 - 0021 Ediţie specială în limba cehă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba estonă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba letonă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba malteză Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba polonă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 3 Volume 40 P. 216  - 220

		20030922Directiva 2003/74/CE a Parlamentului European și a Consiliuluidin 22 septembrie 2003de modificare a Directivei 96/22/CE a Consiliului privind interzicerea utilizării anumitor substanțe cu efect hormonal sau tireostatic și a substanțelor beta-agoniste în creșterea animalelorPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 152 alineatul (4) litera (b),având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European [2],după consultarea Comitetului Regiunilor,în conformitate cu procedura menționată la articolul 251 din tratat [3],întrucât:(1) Articolul 3 litera (a) din Directiva 96/22/CE a Consiliului [4] prevede interzicerea de către statele membre a administrării de substanțe cu efect, în special, estrogenic, androgenic sau gestagenic animalelor de fermă. Cu toate acestea, aceste substanțe sunt autorizate, pentru animalele de fermă, în măsura în care sunt folosite exclusiv în scopuri terapeutice sau în vederea unui tratament zootehnic în conformitate cu prevederile articolelor 4, 5 și 7 din directiva menționată.(2) Articolul 11 alineatul (2) din Directiva 96/22/CE prevede interzicerea de către statele membre a importurilor de animale de fermă sau de acvacultură provenite din țări terțe cărora li s-au administrat substanțe sau produse de tipul celor menționate la articolul 3 litera (a) din directiva menționată, cu excepția cazului în care această administrare respectă dispozițiile și cerințele prevăzute la articolele 4, 5 și 7, precum și de carne sau de produse de origine animală al căror import este interzis.(3) Având în vedere rezultatele unei proceduri de soluționare a unor diferende înaintate Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) de către Statele Unite ale Americii și Canada (cauza hormonilor) [5] și recomandările formulate de organul de soluționare a diferendelor al OMC la 13 februarie 1998, Comisia a inițiat imediat o evaluare suplimentară, în conformitate cu dispozițiile acordului privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare (OMC-GATT 1994) [6], așa cum a fost interpretat de către organul de apel în cauza hormonilor, a riscurilor pe care le prezintă un număr de șase substanțe hormonale (estradiol 17β, testosteron, progesteron, acetat de trenbolon, zeranol și acetat de melengestrol), a căror administrare în vederea stimulării creșterii la animale este interzisă prin Directiva 96/22/CE.(4) În paralel, Comisia a întreprins și a finanțat un număr de studii științifice și proiecte de cercetare specifice cu privire la cei șase hormoni în cauză, în vederea obținerii unui număr cât mai mare de informații științifice care încă lipsesc, așa cum s-a stabilit în interpretările și constatările rapoartelor grupului special și ale organului de apel al OMC în cauza hormonilor. De asemenea, Comisia a adresat solicitări specifice Statelor Unite ale Americii, Canadei, precum și altor țări terțe care autorizează utilizarea acestor șase hormoni pentru stimularea creșterii la animale și a publicat un apel [7] prin care solicita tuturor părților interesate, inclusiv industriei, să i se pună la dispoziție datele și informațiile științifice pertinente și recente pe care le dețin, pentru a fi luate în considerare în cadrul evaluării suplimentare a riscurilor.(5) La 30 aprilie 1999, la solicitarea Comisiei, Comitetul științific pentru măsuri veterinare în domeniul sănătății publice (CSMVSP) a prezentat un aviz cu privire la riscurile pentru sănătatea umană legate de prezența reziduurilor de hormoni în carnea de vită și în produsele din carne de vită și mânzat. Avizul indica, în concluziile esențiale, faptul că, în primul rând, în ceea ce privește dozele excesive de reziduuri de hormoni și de metaboliți ai acestora, precum și având în vedere proprietățile intrinseci ale hormonilor și rezultatele studiilor epidemiologice, s-a constatat un risc pentru consumator, cu grade diferite de dovezi concludente, la cei șase hormoni evaluați. În al doilea rând, faptul că ar putea fi avute în vedere, pentru cei șase hormoni, efectele asupra sistemului endocrin, asupra creșterii, imunologice, neurobiologice, imunotoxice, genotoxice și cancerigene și că, dintre diferitele grupuri de risc, copiii prepuberi constituie grupul cel mai sensibil. Iar în al treilea rând, având în vedere proprietățile intrinseci ale hormonilor și rezultatele testelor epidemiologice, nu se pot defini niveluri de prag și în consecință nici o doză zilnică admisibilă (DZA) pentru nici una din cele șase substanțe evaluate în vederea administrării acestora la bovine pentru stimularea creșterii.(6) În ceea ce privește, în special, utilizarea estradiolului 17β, în vederea stimulării creșterii, CSMVSP estimează că o serie de date recente arată că această substanță trebuie considerată complet cancerigenă, întrucât ea exercită efecte de formare și de activare a tumorilor, iar datele disponibile nu permit efectuarea unei evaluări cantitative a riscului.(7) În ceea ce privește, în special, ceilalți cinci hormoni (testosteron, progesteron, acetat de trenbolon, zeranol și acetat de melengestrol), CSMVSP estimează că, în ciuda datelor toxicologice și epidemiologice disponibile care au fost luate în considerare, nivelul actual al cunoștințelor nu permite efectuarea unei evaluări cantitative a riscului pentru consumatori.(8) În urma avizului CSMVSP din 30 aprilie 1999, au fost furnizate Comisiei date științifice mai recente cu privire la câțiva dintre cei șase hormoni în discuție, de către Comitetul pentru produse veterinare din Regatul Unit, în octombrie 1999, de către Comitetul pentru medicamente veterinare (CMV), în decembrie 1999, și de către comitetul mixt de experți în domeniul aditivilor alimentari al FAO/OMS (CMEAA) (în februarie 2000). CMV a remarcat, în special, că estradiolul 17β exercită un efect cancerigen numai în urma unei expuneri prelungite și la niveluri considerabil superioare celor necesare pentru un răspuns fiziologic (estrogenic). Aceste ultime informații științifice au fost aduse integral în atenția CSMVSP, care le-a examinat și a concluzionat, la data de 3 mai 2000, că ele nu conțin nici elemente, nici argumente convingătoare care să justifice revizuirea concluziilor avizului său din 30 aprilie 1999. CSMVSP a confirmat, în avizul din 10 aprilie 2002, valabilitatea avizului său precedent, în urma reexaminării acestuia în lumina celor mai recente date științifice.(9) În ceea ce privește, în special, estradiolul 17β, această substanță este potențial utilizabilă la toate animalele de fermă, iar dozele de reziduuri pentru toate segmentele populației umane, în special pentru grupurile cu risc ridicat, pot fi deosebit de mari, ceea ce trebuie neapărat evitat, în vederea protejării sănătății umane. De asemenea, utilizarea regulată a acestor substanțe pentru stimularea creșterii la animale riscă să mărească concentrația acestor substanțe în mediul înconjurător.(10) Având în vedere rezultatele evaluării riscurilor și toate celelalte informații pertinente disponibile, este necesar să se concluzioneze că, pentru a atinge nivelul stabilit de protecție în Comunitate împotriva riscurilor pe care le comportă, în special pentru sănătatea umană, utilizarea regulată a acestor hormoni de creștere și consumul reziduurilor derivate prezente în carnea care provine de la animalele cărora li s-au administrat acești hormoni în vederea stimulării creșterii, este necesar să se mențină interdicția permanentă prevăzută de Directiva 96/22/CE pentru estradiol 17β și să se aplice în continuare, provizoriu, interdicția referitoare la ceilalți cinci hormoni (testosteron, progesteron, acetat de trenbolon, zeranol și acetat de melengestrol). De asemenea, în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor generale și a cerințelor generale ale legislației în domeniul alimentar, de înființare a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței alimentelor [8], ar trebui să se aplice interdicția provizorie cu privire la cei cinci hormoni, până în momentul în care Comunitatea obține, din orice surse, informații științifice mai complete, care ar putea să clarifice și să completeze lacunele existente în nivelul actual al cunoștințelor referitoare la aceste substanțe.(11) Cu toate acestea, în cazul în care este necesar, utilizarea unora din substanțele menționate mai sus în scopuri terapeutice sau în vederea unui tratament zootehnic poate fi autorizată în continuare, având în vedere că ele nu sunt susceptibile să constituie un risc pentru sănătatea publică, grație naturii și duratei limitate a tratamentelor, cantităților limitate administrate și condițiilor stricte prevăzute de Directiva 96/22/CE în vederea evitării oricărei posibilități de utilizare improprie.(12) Cu toate acestea, ținând cont de informațiile disponibile, ar trebui să se limiteze expunerea la estradiol 17β și să se autorizeze numai acele tratamente pentru care nu există alternative eficiente viabile. În general, există alte tratamente sau strategii care pot înlocui, în majoritatea cazurilor, utilizarea estradiolului 17β în scopuri terapeutice sau zootehnice. Cu toate acestea, studiile par să demonstreze că nu există, în momentul de față, în toate statele membre, soluții de înlocuire eficiente și viabile pentru anumite tratamente autorizate în prezent. Pentru a permite adaptările necesare, în special instituirea unui sistem de autorizare sau de recunoaștere reciprocă a produselor farmaceutice, ar trebui să se abandoneze progresiv, într-un termen stabilit, utilizarea estradiolului 17β pentru inducerea estrului. Pe de altă parte, ar trebui menținută posibilitatea de autorizare a utilizării acestei substanțe pentru tratarea anumitor cazuri cu consecințe grave asupra sănătății și bunăstării animalelor (macerația sau mumificarea fetusului și piometrul la bovine), în condiții stricte și verificabile, astfel încât să se evite orice posibilitate de abuz și orice risc inacceptabil pentru sănătatea publică. Este necesară reexaminarea acestei posibilități într-un termen stabilit.(13) Modificările propuse la Directiva 96/22/CEE sunt necesare dacă se dorește atingerea nivelului vizat de protecție a sănătății împotriva reziduurilor prezente în carnea de la animale de fermă tratate cu acești hormoni de stimulare a creșterii, cu respectarea principiilor generale ale legislației în domeniul alimentar definite de Regulamentul (CE) nr. 178/2002 și a obligațiilor internaționale ale Comunității. De asemenea, nu există nici o altă modalitate care sa fie mai puțin restrictivă pentru comerț și care să permită să se atingă, într-un mod la fel de eficient, nivelul vizat de protecție a sănătății, la care ar putea să recurgă Comunitatea în mod rezonabil în momentul de față, având în vedere fezabilitatea tehnică și economică. De asemenea, sunt necesare și unele modificări minore în redactare, dacă se ține cont, în special, de înlocuirea unui anumit număr de directive cu Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele veterinare [9],ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:Articolul 1Directiva 96/22/CE se modifică după cum urmează:1. Articolele 2 și 3 se înlocuiesc cu următorul text:"Articolul 2Statele membre asigură interzicerea:(a) introducerii pe piață a substanțelor enumerate în lista A din anexa II în vederea administrării la animale din orice specie;(b) introducerii pe piață a substanțelor enumerate în lista B din anexa II în vederea administrării lor, în alte scopuri decât cele prevăzute la articolul 4 punctul 2 și la articolul 5a, la animalele a căror carne și produse sunt destinate consumului uman.Articolul 3Statele membre asigură interzicerea, în cazul substanțelor enumerate în anexa II, și interzicerea provizorie, în cazul substanțelor enumerate în anexa III:(a) a administrării substanțelor menționate la animalele de fermă și la animalele de acvacultură, indiferent de mijloace;(b) - a deținerii în cadrul exploatației, cu excepția deținerii sub control oficial, a animalelor menționate la litera (a) și- a introducerii pe piață sau a sacrificării în scopul consumului uman a animalelor de fermă,care conțin substanțele enumerate în anexele II și III sau în care s-a constatat prezența unor astfel de substanțe, cu excepția cazului în care se poate dovedi că aceste animale au fost tratate în conformitate cu articolul 4, 5 sau 5a;(c) a introducerii pe piață în vederea consumului uman a animalelor de acvacultură cărora li s-au administrat substanțele menționate mai sus, precum și a produselor prelucrate obținute din aceste animale;(d) a introducerii pe piață a cărnii provenite de la animalele menționate la litera (b);(e) a prelucrării cărnii menționate la litera (d)."2. La articolul 4 punctul 1, se elimină cuvintele "estradiol 17β".3. La articolul 5 primul paragraf, prima teză se înlocuiește cu următorul text:"Prin derogare de la articolul 3 litera (a) și fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 2, statele membre pot să autorizeze administrarea la animalele de fermă, în vederea unui tratament zootehnic, a medicamentelor veterinare cu acțiune estrogenică (cu excepția estradiolului 17β și a derivaților esterificați ai acestuia), androgenică sau gestagenică, autorizate în conformitate cu Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele veterinare [].4. Se inserează următorul articol:"Articolul 5a(1) Prin derogare de la articolul 3 litera (a) și fără a aduce atingere dispozițiilor articolelor 2 și 11 a, statele membre pot să autorizeze administrarea la animalele de fermă a medicamentelor veterinare care conțin estradiol 17β și derivații esterificați ai acestuia, în următoarele scopuri:- tratamentul macerației sau a mumificării fetusului la bovine sau- tratamentul piometrului la bovine,în conformitate cu Directiva 2001/82/CE.(2) Prin derogare de la articolul 3 litera (a) și fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 2, statele membre pot să autorizeze administrarea la animalele de fermă a medicamentelor veterinare care conțin estradiol 17β sau derivații esterificați ai acestuia pentru inducerea estrului la bovine, ecvidee, ovine și caprine până la 14 octombrie 2006, în conformitate cu Directiva 2001/82/CE.(3) Medicul veterinar administrează personal tratamentul animalelor de fermă care au fost identificate în mod clar. Acest tratament face obiectul unei înregistrări de către medicul veterinar responsabil. Acesta notează într-un registru, care poate fi cel prevăzut de Directiva 2001/82/CE, cel puțin următoarele informații:- tipul de produs administrat,- natura tratamentului,- data tratamentului,- identitatea animalelor tratate,- termenul de expirare a perioadei de retragere.Registrul este pus la dispoziția autorității competente, la solicitarea acesteia.Se interzice deținerea de către crescătorii de animale de fermă, în cadrul exploatației lor, de medicamente veterinare care conțin estradiol 17β sau derivați esterificați ai acestuia."5. La articolul 6, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:"(1) Produsele hormonale și substanțele beta-agoniste a căror administrare la animalele de fermă este autorizată în conformitate cu articolul 4, 5 sau 5a trebuie să îndeplinească cerințele prevăzute de Directiva 2001/82/CE."6. La articolul 7 alineatul (1), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:"(1) Statele membre pot să autorizeze, în vederea schimburilor, introducerea pe piață a animalelor destinate reproducerii sau a animalelor reproducătoare aflate la sfârșitul carierei, care au fost supuse, în cursul acestei cariere, unuia dintre tratamentele menționate la articolul 4, 5 sau 5a, și să autorizeze aplicarea ștampilei comunitare pe carnea provenită de la astfel de animale, cu condiția să se respecte condițiile prevăzute la articolele 4, 5 și 5a și termenele de retragere prevăzute de autorizația de introducere pe piață."7. Articolul 8 se modifică după cum urmează:(a) punctul 1 se înlocuiește cu următorul text:"1. deținerea substanțelor menționate la articolele 2 și 3, în timpul importului, fabricării, depozitării, distribuției, vânzării sau utilizării acestora, este limitată la persoanele autorizate prin legislația națională, în conformitate cu articolul 68 din Directiva 2001/82/CE;"(b) la punctul 2 litera (a), cuvintele "substanțelor sau produselor interzise, în conformitate cu articolul 2" se înlocuiesc cu cuvintele "substanțelor interzise, în conformitate cu articolele 2 și 3";(c) la punctul 2 litera (d), cuvintele "la articolele 4 și 5" se înlocuiesc cu cuvintele "la articolele 4, 5 și 5 a";(d) nota de subsol (2) se elimină și nota de subsol (3) devine (2).8. Articolul 11 alineatul (2) litera (a) se modifică după cum urmează:(a) la punctul (i), cuvintele "la articolul 2 litera (a)" se înlocuiesc cu cuvintele "în lista A din anexa II";(b) punctul (ii) se înlocuiește cu următorul text:"(ii) cărora li s-au administrat substanțe de tipul celor menționate de anexa II lista B și anexa III, cu excepția cazului în care această administrare s-a făcut cu respectarea dispozițiilor și cerințelor prevăzute la articolele 4, 5, 5a și 7 și s-au respectat termenele de retragere admise în recomandările internaționale;".9. Se inserează următorul articol:"Articolul 11aComisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, în termen de doi ani începând de la data de 14 octombrie 2003, un raport privind disponibilitatea medicamentelor veterinare alternative celor care conțin estradiol 17β și derivați esterificați ai acestuia pentru tratamentul macerației sau mumificării fetusului la bovine și pentru tratamentul piometrului la bovine și le prezintă, în anul următor, propunerile necesare în vederea înlocuirii în timp util a acestor substanțe.De asemenea, în ceea ce privește substanțele enumerate în anexa III, Comisia obține informații suplimentare, ținând cont de datele științifice recente din toate sursele posibile, și examinează periodic măsurile aplicate, pentru a prezenta în timp util Parlamentului European și Consiliului orice propuneri care se dovedesc necesare."10. Se inserează următorul articol:"Articolul 14aPrin derogare de la articolele 3 și 5a și fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 2, animalele de fermă pentru care se poate certifica că au fost tratate cu estradiol 17β sau cu derivații esterificați ai acestuia în scopuri terapeutice sau zootehnice înainte de 14 octombrie 2004 sunt supuse acelorași prevederi precum cele stabilite pentru substanțele autorizate în conformitate cu articolul 4 punctul 1, în ceea ce privește utilizarea în scopuri terapeutice, și în conformitate cu articolul 5, în ceea ce privește utilizarea în scopuri zootehnice."11. Toate trimiterile la Directiva 81/851/CEE sau 81/852/CEE se interpretează ca trimiteri la Directiva 2001/82/CE.12. Anexa la Directiva 96/22/CE devine anexa I și se adaugă anexele II și III, al căror text figurează în anexa la prezenta directivă.Articolul 2(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 14 octombrie 2004. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.Articolul 3Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Articolul 4Prezenta directivă se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 22 septembrie 2003.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleP. CoxPentru ConsiliuPreședinteleR. Buttiglione[1] JO C 337 E, 28.11.2000, p. 163 și JO C 180 E, 26.6.2001, p. 190.[2] JO C 14, 16.1.2001, p. 47.[3] Avizul Parlamentul European din 1 februarie 2001 (JO C 267, 21.9.2001, p. 53), Poziția comună a Consiliului din 20 februarie 2003 (JO C 90 E, 15.4.2003, p. 1) și Decizia Parlamentului European din 2 iulie 2003 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Decizia Consiliului din 22 iulie 2003.[4] JO L 125, 23.5.1996, p. 3.[5] WT/DS26/R/USA și WT/DS48/R/CAN (rapoarte ale grupului special) și AB-1997-4 (raportul organului de apel).[6] JO L 336, 23.12.1994, p. 40.[7] JO C 56, 26.2.1999, p. 17.[8] JO L 31, 1.2.2002, p. 1.[9] JO L 311, 28.11.2001, p. 1.[] JO L 311, 28.11.2001, p. 1."--------------------------------------------------20030922ANEXĂ""20030922ANEXA IILista substanțelor interzise:Lista A:- substanțe tireostatice- stilbeni, derivați de stilbeni, sărurile și esterii acestora.Lista B:- estradiol 17β și derivații esterificați ai acestuia- substanțe beta-agoniste.""20030922ANEXA IIILista substanțelor interzise provizoriu:substanțe cu acțiune estrogenică (altele decât estradiol 17β și derivații esterificați ai acestuia), androgenică sau gestagenică.""--------------------------------------------------